ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6135/20

Провадження № 22-ц/4820/473/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомленні учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2021 року, суддя Приступа Д.І., у справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В., про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

встановив:

В березні 2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, (далі Фонд), звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 200000 грн. безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 на підставі постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.01.2017 року у справі №822/2513/16 виплачено 200000 грн., як гарантовану суму вкладу раніше внесену ОСОБА_1 на рахунок, відкритий у ПАТ «Дельта Банк» за договором банківського вкладу №006-22500-170414 від 17.04.2014 року.

Однак відповідне судове рішення судом касаційної інстанції було скасоване, провадження у справі закрито, у зв`язку з чим безпідставно отримані ОСОБА_1 кошти підлягають поверненню Фонду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.08.2021 року в задоволенні позову відмовлено, оскільки грошові кошти в сумі 200000 грн. не є безпідставно набутими, враховуючи, що ОСОБА_1 має право на повернення гарантованої суми вкладу, який був внесений нею на депозитний рахунок згодом ліквідованого ПАТ «Дельта Банк».

В апеляційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що оскільки саме на підставі судового рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.01.2017 року у справі №822/2513/16, яке набрало законної сили 07.03.2017 року, ОСОБА_1 було внесено до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, та, відповідно, виплачено 200000 грн., та враховуючи, що відповідне судове рішення було скасовано, тому правова підстава для виплати ОСОБА_1 спірних коштів відпала.

Розгляд справи апеляційним судом проведено без виклику учасників справи, в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши докази у справі, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що 17.04.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , (далі вкладник), укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у доларах США №006-22500-170414 (далі - Договір).

Згідно з п.п. 1.2 - 1.4 п.1 Договору, сума вкладу складає 100000 дол. США. Вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п. 1.6 цього Договору, та по 22.04.2015 року включно. Процентна ставка на суму вкладу становить 8,5% річних.

Банк відкриває Вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 (п. 1.6 Договору).

Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору (п. 1.8 Договору).

17.04.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у доларах США №006-22500-170414 від 17.04.2014 року

Згідно з п.п. 1, 2 вказаної угоди сторони домовились викласти п. 1.4 ст. 1 Договору в наступній редакції: «1.4 процентна ставка на суму вкладу становить 12,25% річних», та ст. 2 Договору доповнити п. 2.10, та викласти його в наступній редакції: «Підписанням цього Договору вкладник підтверджує своє розуміння та ознайомлення з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за Вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від Банку за цим Договором, передання Банку в заставу майнових прав вимоги Вкладу для забезпечення зобов`язань перед Банком як Вкладника, так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів, укладених між Банком та Вкладником, будь-якими іншими третіми особами, а також у випадку настання інших законодавчо передбачених обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за вкладом, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюватимуться на відшкодування коштів за Вкладом відповідно до цього Договору».

На підставі постанови правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

08.04.2015 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №71 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно.

03.08.2015 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №147 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» по 02.10.2015 року включно.

Постановою правління Національного банку України від 02.10.2015 року №664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року №181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно; призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

09.07.2016 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «Дельта Банк» щодо виплати гарантованої суми за вкладом.

Листом начальника відділу забезпечення клієнтської підтримки Управління з розвитку комунікацій та післяпродажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки Сичевської Ю.К. від 14.07.2016 року, вих. №05-3307877, позивачу відмовлено у внесенні інформації щодо договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у доларах США №006-22500-170414 від 17.04.2014 року до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки договір №006-22500-170414 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» від 17.04.2014 року, укладений на індивідуальній основі. Крім того зазначено, що відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до ст. 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку.

Не погоджуючись із діями Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.01.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 року, зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. включити ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, за яким вона має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у доларах США №006-22500-170414 від 17.04.2014 року.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. внести пропозицію щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змін до реєстру в порядку п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» включити вимоги ОСОБА_1 до четвертої черги акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» в сумі, яка перевищує встановлений законом граничний розмір відшкодування коштів за вкладами, виходячи з офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банком з ринку, тобто з дати запровадження у ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації, 02.03.2015 pоку, за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у доларах США №006-22500-170414 від 17.04.2014 року.

05.10.2017 року ОСОБА_1 виплачено 200000 грн. вкладу, що визнано останньою та не оспорюється.

Постановою Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №822/2513/16 касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. задоволено частково. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.01.2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 року скасовано. Провадження у справі №822/2513/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про зобов`язання вчинити дії, закрито.

Ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Предметом регулювання гл. 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення гл. 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень гл. 83 ЦК України.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі №922/3412/17 (провадження №12-182гс18) та від 13.02.2019 року у справі №320/5877/17 (провадження №14-32цс19).

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 року у справі №918/47/18, від 01.04.2019 року у справі №904/2444/18.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 року у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 року у справі №6-100цс15.

Як вбачається із матеріалів справи, в результаті ухвалення 31.10.2018 року постанови Верховного Суду у справі №822/2513/16, якою скасовано рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.01.2017 року та Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 року з мотивів розгляду справи судом неналежної юрисдикції, правова підстава, згідно з якою ОСОБА_1 було виплачено кошти в сумі 200000 грн., відпала.

ОСОБА_1 , стверджуючи про наявність відповідної правової підстави згідно з положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для виплати їй вищевказаних коштів, з відповідним позовом до Фонду до суду належної юрисдикції не зверталася, зустрічного позову у даній справі, не подала, у зв`язку з чим такі доводи відповідача колегія суддів вважає необґрунтованими.

Судом першої інстанції було помилково встановлено обставини справи та неправильно застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, у зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що апеляційна скарга задоволена повністю, сплачений Фондом судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4500 грн. підлягає відшкодуванню апелянту за рахунок ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 200000 грн. безпідставно набутих коштів, 3000 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді першої інстанції та 4500 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова