Провадження № 2/357/940/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

27 березня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

13.11.2023 представник позивача, адвокат Руденко Костянтин Васильович, звернувся до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 08.12.2023, обґрунтовуючи тим, що 21.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір №803428, про споживчий кредит, відповідно до умов укладеного договору кредиту, позичальнику надано кредит у розмірі 31250,00 грн., строком користування до 21.01.2024, зі сплатою відсотків за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125% річних), усі наступні дні 85 % річних. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахуванням у розмірі 25000,00 грн за реквізитами наданими відповідачем та у розмірі 6250,00 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати відсотків за перший день користування, відповідно до п. 3.5 Кредитного договору. 21.01.2022 позичальник перед підписанням Кредитного договору надав підписану заяву-анкету на отримання кредиту, підписав заяву-приєднання до Публічної пропозиції ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на укладення Договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 21.01.2022 та ознайомився з умовами кредитування в паспорті споживчого кредиту. Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язаний у встановлений строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за Кредитним договором первісний кредитор виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах, передбачених договором. При цьому, відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. 03.08.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс» укладено Договір факторингу №0308-23-1, відповідно до умов якого, до позивача перейшло право вимоги за Договором № 803428про надання споживчого кредиту від 21.01.2022.У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за кредитним договором, згідно договору факторингу №0308-23-1 від 03.08.2023 станом на 03.08.2023 становить 55134,33 грн. яка складається із: 24608,79 грн. - заборгованість за кредитом; 6250,00 грн. - заборгованість за процентами відповідно до п. 1.5 Кредитного договору за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); 24378,34 грн. - заборгованість за процентами, відповідно до п. 1.5 Кредитного договору починаючи з 2-го дня користування кредитом (включно) за ставкою 85% річних за період з 21.01.2022 по 03.08.2023 включно. У зв`язку з цим, позивач просить у судовому порядку стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за Договором № 803428, про надання споживчого кредиту від 21.01.2022, станом на 03.08.2023 у розмірі 55134,33 грн, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2684,00 грн та 5000,00 грн витрат на правову допомогу.

12.12.2023 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

29.01.2024 судом постановлено ухвалу, про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача, адвокат Руденко Костянтин Васильович, у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов до суду не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Судом встановлено, що 21.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір №803428про надання споживчого кредиту (а.с. 6-13), відповідно умов якого, товариство надав позичальнику кредит у гривні в сумі 31250,00 грн, зі строком кредиту 730 днів, з кінцевим терміном повернення 21.01.2024. Детальні терміни повернення кредиту визначені у графіку платежів, що є додатком №1 до Договору.

Відповідно до п. 1.5 Договору, тип процентної ставки - фіксований. Процентна ставка за користування кредитом залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом 25 % в день (9125 % річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня і до кінця строку надання кредиту 85 % річних.

Відповідно до п. 1.6 Договору мета отримання кредиту на споживчі потреби.

Відповідно до п. 17 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 208,33% річних.

Відповідно до п. 1.8 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 71809,06 грн.

Відповідно до п. 2.1. Договору, Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування: у розмірі 25000,00 грн. на рахунокспоживача в АТ «Таскомбанк»; 6250,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору.

Відповідно до п. 3.5 Договору сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється Споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом Споживач доручає Товариству (відповідачу) утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню Споживачу.

Згідно п. 3.1 Договору,нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного п. 1.4 Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором. У випадку повного дострокового повернення кредиту споживач зобов`язаний сплатити проценти нараховані на дату повного дострокового повернення, виходячи з суми кредиту, вказаної в найближчому черговому платежу, що передує такому поверненню

Пунктом п. 3.4. Договору, передбачено, що позичальник зобов`язується здійснювати сплату процентів за користування кредитом відповідно до Графіку платежів.

Згідно п. 4.4 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний у встановлений строк повернути кредит, сплатити проценти штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором.

21.01.2022 позичальник, перед підписанням договору про надання споживчого кредиту, надав підписану заяву-анкету на отримання кредиту, ознайомився з умовами кредитування в паспорті споживчого кредиту та ознайомився з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов?язується неухильно їх дотримуватися, згідно п. 9.8 Договору (а.с. 14-18, 19-20, 21-25).

З платіжного доручення №15059 від 21.01.2022 (а.с. 1) вбачається, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання та перерахувало відповідачу на його картковий рахунок в АТ «Таскомбанк» кошти в розмірі 25000,00 грн згідно договору №803428про надання споживчого кредиту від 21.01.2022.

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Встановлено, що вказаний договір №803428про надання споживчого кредиту від 21.01.2022, підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 21.01.2022 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.

03.08.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» укладено договір факторингу №0308-23-1 (а.с. 32-35), відповідно до якого клієнт передає фактору свої права вимоги, а актор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату.

Відповідно до п. 4.1 Договору фактор зобов?язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 789002,20 грн, шляхом перерахування вказаної суми протягом 3 робочих днів.

Відповідно до п. 5.1 Договору права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного Реєстру боржників, за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1 Договору.

Згідно акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №0308-23-1 від 03.08.2023 (а.с. 35 на звороті), клієнт ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передав фактору ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс», в свою чергу фактор прийняв реєстр боржників кількістю 1639, складений за формою згідно із Додатком №1 до даного договору.

Згідно платіжної інструкції №163 від 03.08.2023 (а.с. 37) ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» перерахувало суму фінансування згідно договору факторингу №0308-23-1 від 03.08.2023 в сумі 789002,20 грн.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №0308-23-1 від 03.08.2023 (а.с. 36, 64) ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 , за договором №803428 про надання споживчого кредиту від 21.01.2022 в сумі 55134,33 грн, з яких: 24608,79 грн сума заборгованості за сумою кредиту, 6147,20 грн сума заборгованості за процентами за перший день користування, 24378,34 грн сума заборгованості за процентами за користування кредиту.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

За змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.

При цьому аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.

Таким чином, у разі сплати відповідачем ОСОБА_1 коштів на рахунок первісних кредиторів, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» та зараховані для погашення кредитної заборгованості.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.

На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З розрахунку заборгованості за договором №803428, про надання споживчого кредиту від 21.01.2022 (а.с. 13а), вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 03.08.2023 становить 55134,33 грн, яка складається із: 24608,79 грн - заборгованість за кредитом; 6147,20 грн - заборгованість за процентами, відповідно до п. 1.5 Кредитного договору за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); 24378,34 грн - заборгованість за процентами, відповідно до п. 1.5 Кредитного договору починаючи з 2-го дня користування кредитом (включно) за ставкою 85% річних за період з 21.01.2022 по 03.08.2023 включно.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав договір і отримав кредит, однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення наданого йому кредиту в строк, передбачений договором №803428про надання споживчого кредиту від 21.01.2022.

Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення, тому, заборгованість за кредитним договором визначена станом на 03.08.2023 у розмірі 55134,33грн, є доведеною та обґрунтованою.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданих позивачем в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Представник позивача на підтвердження витрат на правову допомогу надав: копію договору про надання правової допомоги № 03/07/2023 від 03.07.2023, укладений між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та ФОП ОСОБА_2 , який має право на зайняття адвокатською діяльністю, копію акту приймання-передачі наданих послуг №10 від 05.10.2023 до договору про надання правової допомоги № 03/07/2023 від 03.07.2023 та копію платіжної інструкції №210 від 06.10.2023 про перерахування ТОВ ФК «Укрглобал-Фінанс» ОСОБА_2 25000,00 грн, як оплату за надання юридичних послуг, згідно договору про надання правової допомоги № 03/07/2023 від 03.07.2023 на суму 5000,00 грн, наданих адвокатом у даній справі (а.с. 38-39, 42, 43).

Пунктом 3.1 Договору вартість послуг виконавця становить 5000,00 грн за складання позовної заяви у суді першої інстанції.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що замовник оплачує виконавцю послуги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виконавця протягом 30 банківських днів з моменту підписання відповідного Акту наданих послуг.

Згідно копії Акту приймання-передачі наданих послуг №10 до Договору № 03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03 липня 2023, від 05.10.2023, замовник ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та виконавець Руденко К.В. узгодили приймання послуг за складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за Договором № 803428 про надання споживчого кредиту від 21.01.2022 на суму 5000 грн., які оплачено згідно платіжної інструкції.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Від відповідача в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК Українине надійшла заява про необґрунтованість витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує правову позицію Верховного суду викладену у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19 та від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц, в яких зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Встановлено, що в договорі про надання правової допомоги №03/07/2023 від 03.07.2023, який укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» та ФОП ОСОБА_2 , сторони належним чином узгодили порядок та умови надання правової допомоги позивачу з питання захисту його прав та законних інтересів у даній справі, визначили деталізацію видів правової допомоги, розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків клієнта з адвокатом.

Отже, позивач підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, яка підлягає розподілу за результатами розгляду справи, оскільки розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, який не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, а отже є визначеним в розмірі 5000,00 грн., який підлягає розподілу за результатами розгляду справи (аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 28.12.2020 № 640/18402/19).

Також, позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (а.с.5).

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду та витрат на правничу допомогу, тому, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в загальному розмірі 7648,00 грн. (2684,00 грн. судового збору та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу).

Керуючись ст. 11, 207,512, 513, 516, 526, 610, 611, 612, 628, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України, ст. 4, 12, 76 81, 133, 137, 141, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» (, місцезнаходження: вулиця Василенко Миколи, будинок 7, місто Київ, місто Київ, 03124) до ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» заборгованість, за Договором № 803428 про надання споживчого кредиту від 21.01.2022, станом на 03.08.2023 у розмірі 55134,33 грн (п`ятдесят п`ять тисяч сто тридцять чотири гривні 33 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал - Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, всього 7648,00 грн (сім тисяч шістсот сорок вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повний текст рішення не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 01.04.2024.

Суддя О. В. Бондаренко