Справа: 164/2006/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року Селище Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

з участю секретаря Гейко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селище Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів дійсними та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом.

Позовні вимоги умотивовані тим, що 01 листопада 2020 року відповідач ОСОБА_2 отримала від неї кошти в сумі 78 000 гривень, які зобов`язалась повернути до 31 грудня 2021 року. В строк до 31 грудня 2021 року відповідач кошти не повернула. З метою врегулювання боргового зобов`язання ОСОБА_2 запропонувала, в рахунок погашення боргу, продати належні їй земельні ділянки площею 0,8259 га та 0,5679 га. 31 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були укладені договори купівлі-продажу вказаних земельних ділянок, а також відповідач надала розписку, якою засвідчила, що отримані кошти не повертає, проте відшкодує їх за рахунок продажу вищевказаних земельних ділянок. Крім того, 31 грудня між позивачем та відповідачем було укладено акт приймання-передачі земельних ділянок, на підставі договорів купівлі-продажу. Відповідно до п.3.4 Договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 31 грудня 2021 року позивач та відповідач зобов`язалися факт продажу земельних ділянок площею 0,8259 га за кадастровим номером :06:001:1153 та площею 0,5679 на за кадастровим номером :06:001:1151 засвідчити у нотаріуса відповідно до вимог чинного законодавства України і в будь-якому випадку здійснити нотаріальне посвідчення до 31 березня 2022 року. Крім того, у разі не засвідчення у нотаріуса до 31 березня 2022 року договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 31 грудня 2021 року сторони домовились, що позивачка має це здійснити самостійно, починаючи з 01 квітня 2022 року. Відповідач до 31 березня 2022 року не прибула для того, щоб засвідчити у нотаріуса договір купівлі-продажу, в телефонній розмові повідомила, що вона свої вимоги виконала і можливості прибути на нотаріальне посвідчення укладених договорів змоги немає. Тому, позивачка самостійно звернулась із заявою до Ківерцівської державної нотаріальної контори про їх нотаріальне засвідчення. Однак, 22 вересня 2023 року їй було відмовлено в нотаріальному засвідченні у зв`язку із тим, що для їхнього посвідчення мають бути присутні дві сторони, а тому просила суд визнати дійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок від 31 грудня 2021 року за кадастровим номером :06:001:1153 та :06:001:1151, які знаходяться на території Колківської селищної ради, а також визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилися, подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак, подала заяву про проведення розгляду справи у її відсутності, відносно задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків.

Із розписки від 01 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 було отримано від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 78 000 гривень, які вона зобов`язалась повернути до 31 грудня 2021 року (а.с. 14).

Розпискою від 31 грудня 2021 року ОСОБА_2 підтвердила, що грошові кошти ОСОБА_1 в сумі 78 000 гривень нею не повернуті до 31 грудня 2021 року, однак їх вона відшкодує за рахунок продажу земельних ділянок площею 0,8259 га, кадастровий номер :06:001:1153 та площею 0,5679 га, кадастровий номер :06:001:1151 на підставі договорів купівлі-продажу від 31 грудня 2021 року (а.с. 18).

31 грудня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були укладені договори купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :06:001:1153 та :06:001:1153. Відповідно до умов якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила земельні ділянки площею 0,5679 га, кадастровий номер :06:001:1151 та земельну ділянку площею 0,8259 га кадастровий номер :06:001:1153, для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Колківської селищної ради. Відповідно до п. 2.1. договорів, продаж земельних ділянок проводиться за 39 000 гривень кожна, які покупець повністю сплатив продавцеві на підставі раніше складених розписок від 01 листопада 2020 року та 31 грудня 2021 року про отримання продавцем коштів від покупця та її продаж (а.с. 15-17).

Із відповіді Ківерцівської державної нотаріальної контори № 844/02-14 від 22 вересня 2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено, що для укладення договору купівлі-продажу необхідна присутність двох сторін договору, або ж законного представника відповідної сторони з наділеними повноваженнями на укладення такого договору (а.с. 18).

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно з ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

Таким чином, законодавець надає право в судовому порядку визнати такий договір укладеним, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дасть можливість зареєструвати право власності на нерухоме майно.

Частиною 2 ст. 218 ЦК України передбачено, що правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріального посвідчити правочин.

Згідно з ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу нерухомого майна, виконання договору відбулося шляхом повної оплати за договором та передачі майна в користування позивача. Саме тому задоволення цього позову захистить майнові права позивача.

Статтею 41 Конституції України унормовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що позивачка всі свої зобов`язання виконала, користується вказаними земельними ділянками, однак не може оформити право власності на майно з причин незалежних від неї, суд вважає, що договори слід вважати укладеними, а правочини дійсними, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельні ділянки.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст.12, 81, 229, 265, 268, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 218, 220, 328, 334, 392, 626, 627, 655, 657 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати дійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок за кадастровими номерами :06:001:1153 та :06:001:1151, які знаходяться на території Колківської селищної ради Луцького району Волинської області, які укладені 31 грудня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,5679 га з кадастровим номером :06:001:1151 та земельну ділянку, площею 0,8259 га з кадастровим номером :06:001:115, які знаходяться на території Колківської селищної ради Луцького району Волинської області, з ціловим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 09 квітня 2024 року.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська