Провадження № 22-ц/801/443/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 рокуСправа № 127/35790/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2023 року про повернення заяви про скасування судового наказу, постановлену суддею Дерновою В.В., в справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 04 грудня 2023 року, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області в справі №127/35790/23, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

встановив:

17 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просила видати судовий наказ, яким стягувати з ОСОБА_1 на її користь щомісячно на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 від усіх вдів заробітку (доходу) боржника, але не мене 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь витрати на правничу допомогу в сумі 3 220,80 грн та на користь держави судовий збір в розмірі 268,40 грн.

04 грудня 2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 17 листопада 2023 року, до досягнення дитиною повноліття. Вказаним наказом стягнуто також з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3 220,80 грн витрат на правову допомогу та на користь держави судовий збір в розмірі 268,40 грн.

18 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати судовий наказ від 04 грудня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення витрат на правову допомогу в сумі 3 220,80 грн.

У цій заяві ОСОБА_1 зазначив, що наказне провадження є безспірним, однак, склад та розмір витрат на правничу допомогу входять до предмету доказування у справі. Витрати на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг і реальним часом, затраченим на надання відповідних послуг адвокатом, такі витрати не відповідають критерію їх реальності та розумності їх розміру. ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат у справах наказного провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та скасувати судовий наказ, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 04 грудня 2023 року у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не мене 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 17 листопада 2023 року, до досягнення дитиною повноліття.

У скарзі зазначає, що суд дійшов помилкового висновку, що нормами процесуального закону у їх системному взаємозв`язку не передбачено право на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, в тому числі і в частині стягнення судових витрат у разі його видачі відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Наказне провадження є безспірним, однак, склад та розмір витрат на правничу допомогу входять до предмету доказування у справі. Витрати на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг і реальним часом, затраченим на надання відповідних послуг адвокатом, такі витрати не відповідають критерію їх реальності та розумності їх розміру. ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат у справах наказного провадження.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції та судовий наказ, залишивши дані судові рішення без змін.

За змістом ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви заявникові (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказані норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що нормами процесуального закону у їх системному взаємозв`язку не передбачено право звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, в тому числі і в частині стягнення судових витрат, у разі його видачі відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України передбачено перелік вимог за якими може бути виданий судовий наказ, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункт 4 частини першої цієї статті).

Відповідно до ч. 3 ст. 167 ЦПК України, судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

У ч. 1 ст. 170 ЦПК України зазначено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 170 ЦПК України, у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (ч. 7 ст. 170 ЦПК України).

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (ч. 8 ст. 170 ЦПК України).

Проаналізувавши вказані норми суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що нормами процесуального закону не передбачено право звернення до суду із заявою про скасування судового наказу у разі його видачі відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України, оскільки такий порядок перегляду судового наказу встановлений для судових наказів, виданих за всіма іншими вимогами, окрім вимог, зазначених у пунктах 4, 5 частини 1 статті 161 ЦПК України.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди ОСОБА_1 із стягненням з нього судом витрат на правничу допомогу, оскільки він вважає, що це питання не підлягає вирішенню в межах наказного провадження.

Вказана позиція ОСОБА_1 є хибною, оскільки вимоги щодо змісту судового наказу визначені статтею 168 ЦПК України.

Так, п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України передбачено, що у судовому наказі зазначається сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Із вказаного слідує, що витрати на правничу допомогу є судовими витрати, в даному випадку заявника, та підлягають стягненню на його користь з боржника.

Суд першої інстанції, з врахуванням наведених вище норм закону, на законних підставах стягнув з боржника судові витрати на правничу допомогу, розмір яких є підтверджений належними доказами.

Доводи, зазначені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, вже були предметом дослідження суду першої інстанції. Висновок суду першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не спростований.

Підсумовуючи апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки вона постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 364, 367, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк