Ухвала

21 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 523/18582/21

провадження № 61-2341ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у справі за позовом Житлового кооперативу «Інтерраф» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Житловий кооператив «Інтерраф» звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути солідарно з відповідачів на скою користь заборгованість у розмірі 11 825,27 грн, з яких: 11 125,20 грн - заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території; 700,07 грн - заборгованість зі сплати витрат за обслуговування ліфта.

Суворовський районний суд м. Одеси рішенням від 12 липня 2023 року позов задовольнив. Стягнув в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Житлового кооперативу «Інтерраф» заборгованість в розмірі 11 825,27 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Одеський апеляційний суд постановою від 19 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , задовольнив частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє представник ОСОБА_4 , залишив без задоволення. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Житлового кооперативу «Інтерраф» судового збору у розмірі 1 135,00 грн скасував. В іншій частині рішення суду залишив без змін. Компенсував Житловому кооперативу «Інтерраф» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 135,00 грн.

17 лютого 2024 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Ціна позову в цій справі становить 11 825,27 грн, що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 липня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у справі за позовом Житлового кооперативу «Інтерраф» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов