Справа № 372/291/24
Провадження № 2-817/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Висоцької Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Куник О.В., розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області, про визначення місця проживання дітей з матір`ю,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року позивачка звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просила визначити місце спільних із відповідачем дітей з нею. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У шлюб між сторонами розірвано. Відповідач із 2018 року постійно проживає у Німеччині. Вирішенням спільних питань щодо навчання та вихованні дітей, лікування, духовного та соціального розвитку, займається позивачка. Короткі приїзди до відповідача і навпаки не дали можливості налагодити відносити між батьком та дітьми. Відстань між подружжям розділили сім`ю. Враховуючи ситуацію, яка склалась між сторонами, а також ситуацію в країні, те, що батько дітей проживає в Німеччині, позивачка вважає за необхідне визначити місце проживання дітей з матір`ю.

18.01.2024 року ухвалою суду прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче засідання, зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області до завершення підготовчого засідання надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

16.02.2024 року представником відповідача ОСОБА_5 подано до суду пояснення, в яких останні зазначив, що відповідач ніколи не оспорював право своїх дітей проживати разом із матір`ю. Незважаючи на те, що проживання дітей з матір`ю відповідає інтересам малолітніх дітей, очікування та бажання відповідача полягали в тому, щоб позивачка та малолітні діти проживали разом із відповідачем разом однією родиною і Німеччині. Але позивач на це не погодилась. Відтак, даними письмовими поясненнями Відповідач визнає позов.

23.02.2024 року відповідачем ОСОБА_6 подано заяву про визнання позовних вимог про визначення місця проживання дітей з матір`ю.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Розглядаючи вимогу про визначення місця проживання дитини, судом встановлено, що частиною 4 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

За змістом ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Отже, суд приходить до переконання, що задоволення позовних вимог не суперечитиме правам та законним інтересам дитини.

При поданні позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп. відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 536,80 грн.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ст.ст. 141, 150, 155, 161 Сімейного кодексу України, Законом України "Про охорону дитинства", п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 12, 13, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги - задовольнити.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за зареєстрованим місцем її проживання або перебування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 536,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Висоцька Г.В.