Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8801/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вилоцької селищої ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського нотаріального округу про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вилоцької селищої ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Пушкіно Виноградівського району Закарпатської області померла прабаба позивачки ОСОБА_2 .

Останнім фактичним та зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 було АДРЕСА_1 .

За життя прабаба залишила заповіт, посвідчений секретарем Пушкінської сільської ради секретарем Нірода Л.П., 21.12.2009, яким все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_3 , 1990 року народження.

Спадкоємці, що б могли мати право на обов`язкову частку у спадкуванні за заповітом, відсутні.

Позивачка, як єдиний спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину, що відкрилася на день смерті своєї прабаби у 2010 році, оскільки фактично вступила в управління та володіння майном, що ввійшло до складу спадщини.

На день смерті прабаби відкрилася спадщина, до складу якої ввійшов житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 та Державний акт на право приватної власності на землю.

Позивачка оформила спадщину за заповітом після смерті прабаби на частину майна, що ввійшло до складу спадщини, у нотаріальному порядку. 23.07.2010 року Державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори видала позивачці Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Проте оформити спадщину на земельну ділянку у нотаріальному порядку позивачка не може, оскільки правовстановлюючого документу на землю після смерті спадкодавця віднайти не вдалося він був витрачений.

За запитом в архіві Відділу у Виноградівському ГУ Дергеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копію Державного акту приватної власності на землю серії І-ЗК № 041269 від 05.12.2000 року, який підтверджує належність на праві власності спадкодавцю земельної ділянки.

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за заповітом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить їй з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення нею повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно.

У зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів позивач змушений звернутися за встановленням права на спадщину у судовому порядку.

У зв`язку з цим позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 1.52 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Перехрестівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі (а.с.31, 32).

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Пушкіно Виноградівського району Закарпатської області померла прабаба позивачки ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 01.01.2010 року (а.с.10).

Останнім фактичним та зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 було АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою 17.1-244/144 від 26.06.2023 року виданою Пушкінським старостинським округом Вилоцької селищної ради (а.с.11).

За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, посвідчений секретарем Пушкінської сільської ради секретарем Нірода Л.П., 21.12.2009, яким все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_3 , 1990 року народження (а.с.9).

Позивачка ОСОБА_1 уроджена ОСОБА_4 25.06.2018 року уклала шлюб з ОСОБА_5 , після одруження отримала прізвище ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серія НОМЕР_2 від 25.06.2018 року (а.с.8).

Позивачка прийняла спадщину за заповітом по смерті ОСОБА_2 , що стверджується заявою від 15.05.2010 року, поданою державному нотаріусу про прийняття спадщини (а.с.23).

Позивачка оформила спадщину за заповітом після на частину майна, що ввійшло до складу спадщини, у нотаріальному порядку. 23.07.2010 року Державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори видала позивачці Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно копії Державного акту приватної власності на землю серії І-ЗК № 041269 від 05.12.2000 року ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,52 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Перехрестівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, що підтверджує належність на праві власності спадкодавцю земельної ділянки (а.с.14-14 зв.).

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, оскільки подала до нотаріуса в межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, особи, які мають право претендувати на спадкове майно відсутні. Іншого способу захистити своє право спадкоємця, як визнання права власності в судовому порядку, у позивача не має.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 1,52 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Перехрестівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо