ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 лютого 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 730/846/23

Головуючий у першій інстанції - Данько О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/208/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Територіальна громада в особі Борзнянської міської ради

Чернігівської області, ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області у складі судді Данько О.В. від 03 жовтня 2023 року, місце ухвалення рішення м.Борзна, дата складання повного тексту рішення - 13 жовтня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Борзнянської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Борзнянської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був власником земельних ділянок, які розташовані на території Малозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, та призначені для ведення особистого селянського господарства, із кадастровими номерами :04:001:1613, :04:002:0586, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Борзнянського районного нотаріального округу 15.11.2017 року за №453 та розпорядження Борзнянської районної державної адміністрації №643 від 15.12.2017 року. Позивач зазначав, що він є спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом та прийняв спадщину після його смерті, проте, позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вищевказані земельні ділянки. За доводами позивача, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що копія розпорядження Борзнянської райдержадміністрації Чернігівської області від 15.12.2017 року за №643, про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельну частку (пай) не є документом, що посвідчує право власності на вищевказані земельні ділянки із визначеними кадастровими номерами. За наведених обставин, позивач просив визнати за ним право власності на земельні ділянки, які розташовані на території Малозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, які призначені для ведення особистого селянського господарства із кадастровими номерами :04:001:1613, :04:002:0586, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 03.10.2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Борзнянської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 03.10.2023 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого ним позову про визнання права власності в порядку спадкування. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 03.10.2023 року є незаконним, необґрунтованим, таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що він є спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом, та прийняв спадщину після його смерті, проте, позбавлений можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно, а саме, земельні ділянки, які розташовані на території Малозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, та призначені для ведення особистого селянського господарства, із кадастровими номерами :04:001:1613, :04:002:0586, які належали померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Борзнянського районного нотаріального округу 15.11.2017 року за №453 та розпорядження Борзнянської районної державної адміністрації №643 від 15.12.2017 року. За доводами апелянта, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що копія розпорядження Борзнянської райдержадміністрації Чернігівської області від 15.12.2017 року за №643, про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельну частку (пай), не є документом, що посвідчує право власності на вищевказані земельні ділянки із визначеними кадастровими номерами. Апелянт зазначає, що у постанові № 106/02-31 від 13.04.2023 року нотаріус посилається на правову норму, а саме, на статтю 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", у редакції, чинній на момент винесення вказаної постанови, тоді як на момент видання вищевказаного розпорядження райдержадміністрації виділення земельної ділянки в натурі та оформлення права власності на земельні ділянки діяла інша редакція вказаної статті, яка передбачала, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Посилаючись на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.23 постанови №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", апелянт стверджує, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав, за правилами позовного провадження. За наведених обставин, враховуючи ту обставину, що нотаріус відмовив ОСОБА_1 у оформленні спадщини, позивач звернувся з даним позовом до суду.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, не з`явились. Від Борзнянської міської ради Чернігівської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.55).

За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 10.07.2018 року, відповідно до якого належні йому земельні ділянки, які розташовані на території Малозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, які призначені для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери: :04:001:1613, :04:002:0586, він заповідав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом №453 від 15.11.2017 року, ОСОБА_4 був спадкоємцем майна своєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видане вказане свідоцтво, складалася з права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ЧН №058288, розміром 4,30 га, в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, яка належала спадкодавцю - члену КСГП "Червоних Партизан" с.Мала Загорівка Борзнянського району Чернігівської області, ОСОБА_6 , чоловіку спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, не оформила своїх спадкових прав (а.с.42).

Розпорядженням Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області про оформлення права власності на нерухоме майно власнику земельного сертифікату ОСОБА_4 від 15.12.2017 року № 643, ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), на земельну частку (пай) із земель колишньої колективної власності КСП ім.Червоних Партизан с.Мала Загорівка на території Малозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, загальною площею 4,26 га, в тому числі: рілля - 2,90 га (пай № НОМЕР_1 ); кормові угіддя - 1,36 га (пай № НОМЕР_2 ), для ведення особистого селянського господарства. Крім того, визначено, що відповідно до виготовленої технічної документації із землеустрою оформити право власності на нерухоме майно (а.с.8).

Як вбачається із Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 та НВ-023 від 20.03.2023 року, земельна ділянка площею 1,3602 га з кадастровим номером :04:002:0586 та земельна ділянка площею 2,8966 га з кадастровим номером :04:001:1613, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, належать на праві власності ОСОБА_4 . Документами, на підставі яких виникло вказане право зазначені свідоцтво про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Борзнянського районного нотаріального округу Лукаш Т.М. №453 від 15.11.2017 року та розпорядження Борзнянської райдержадміністрації від 15.12.2017 року №643 (а.с.9-16).

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Горячевою Н.В. була заведена спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , та внесено реєстраційний запис до Спадкового реєстру за № 70189825 від 26.01.2023 року (а.с.43).

Постановою від 13.04.2023 року №106/02-31 приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Горячева Н.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 земельні ділянки (кадастрові номери: :04:001:1613; :04:002:0586), розташовані на території Малозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, та призначені для ведення особистого селянського господарства. Відмова у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що розпорядження Борзнянської районної держадміністрації Чернігівської області від 15.12.2017 року за №643, копія якого надана нотаріусу, видане щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельну частку (пай), та не є документом, що посвідчує право власності на вищевказані земельні ділянки з визначеними кадастровими номерами.

Дана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії також містить в собі відомості про те, що спадкоємцями за законом, після смерті ОСОБА_4 , є його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 (а.с.18-19).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 03.10.2023 року, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Борзнянської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , та претендує на земельні ділянки, які розташовані на території Малозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, та призначені для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери - :04:001:1613, :04:002:0586. На підставі норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції вказав, що за загальним правилом, судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється. Надаючи оцінку розпорядженню Борзнянської райдержадміністрації Чернігівської області від 15.12.2017 року за №643, копія якого була надана нотаріусу позивачем, суд першої інстанції зазначив, що за змістом вищевказаного розпорядження, ОСОБА_4 не лише було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), а і відповідно до виготовленої технічної документації із землеустрою, надано дозвіл на оформлення права власності на нерухоме майно, при цьому, вказане розпорядження ніким не оспорювалось та не скасовувалось. Земельні ділянки сформовані, як об`єкти нерухомого майна, їм присвоєні кадастрові номери, відомості про них внесені до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав, достовірність відомостей з якого презюмується, поки не доведено протилежного. Крім того, судом першої інстанції звернуто увагу, що у своїй постанові №106/02-31 від 13.04.2023 року нотаріус посилається на правову норму, а саме, статтю 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", у редакції чинній на момент винесення вказаної постанови, тоді як на момент видання вищевказаного розпорядження райдержадміністрації, виділення земельної ділянки в натурі та оформлення права власності на земельні ділянки, діяла інша редакція вказаної статті, яка передбачала, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. За наведених обставин, враховуючи, що у процесі судового розгляду встановлено, що право власності на земельні ділянки набуто спадкодавцем ОСОБА_4 на законних підставах, перешкоди для оформлення позивачем своїх спадкових прав на успадковані земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:1613, :04:002:0586 у нотаріальному порядку відсутні, постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивач не оскаржував, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на вищевказане нерухоме майно, необхідно відмовити.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 03.10.2023 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Борзнянської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 03.10.2023 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що він є спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом, та прийняв спадщину після його смерті, проте, позбавлений можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно, а саме, земельні ділянки, які розташовані на території Малозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, та призначені для ведення особистого селянського господарства, із кадастровими номерами :04:001:1613, :04:002:0586, які належали померлому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Борзнянського районного нотаріального округу 15.11.2017 року за №453 та розпорядження Борзнянської районної державної адміністрації №643 від 15.12.2017 року. За доводами апелянта, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що копія розпорядження Борзнянської райдержадміністрації Чернігівської області від 15.12.2017 року за №643, про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельну частку (пай), не є документом, що посвідчує право власності на вищевказані земельні ділянки із визначеними кадастровими номерами. Апелянт зазначає, що у постанові № 106/02-31 від 13.04.2023 року нотаріус посилається на правову норму, а саме, на статтю 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", у редакції, чинній на момент винесення вказаної постанови, тоді як на момент видання вищевказаного розпорядження райдержадміністрації виділення земельної ділянки в натурі та оформлення права власності на земельні ділянки діяла інша редакція вказаної статті, яка передбачала, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Посилаючись на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п.23 постанови №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", апелянт стверджує, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав, за правилами позовного провадження. За наведених обставин, враховуючи ту обставину, що нотаріус відмовив ОСОБА_1 у оформленні спадщини, позивач звернувся з даним позовом до суду.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

При цьому, для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанови Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі №554/4741/19, від 18.04.2022 року у справі № 520/1185/16-ц, від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 статті 15, ч.1 статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язано із позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача, є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 15.03.2023 року у справі №753/8671/21, провадження №61-550св22, від 18.09.2023 року у справі №582/18/21, провадження №61-20968 сво 21).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року у справі №638/2304/17, провадження №61-2417сво19).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду від 08.11.2023 року у справі №761/42030/21, провадження №61-12101св23).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 року у справі №925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається із порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Як вбачається із матеріалів справи, у серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Борзнянської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був власником земельних ділянок, які розташовані на території Малозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, та призначені для ведення особистого селянського господарства, із кадастровими номерами :04:001:1613, :04:002:0586, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Борзнянського районного нотаріального округу 15.11.2017 року за №453 та розпорядження Борзнянської районної державної адміністрації №643 від 15.12.2017 року. Позивач зазначав, що він є спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом та прийняв спадщину після його смерті, проте, позбавлений можливості оформити свої спадкові права на вищевказані земельні ділянки. За доводами позивача, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що копія розпорядження Борзнянської райдержадміністрації Чернігівської області від 15.12.2017 року за №643, про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельну частку (пай) не є документом, що посвідчує право власності на вищевказані земельні ділянки із визначеними кадастровими номерами. За наведених обставин, позивач просив визнати за ним право власності на земельні ділянки, які розташовані на території Малозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, які призначені для ведення особистого селянського господарства із кадастровими номерами :04:001:1613, :04:002:0586, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до приписів статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналіз норм цієї статті дає підстави для висновку, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З вимогами про визнання права власності на спадкове майно спадкоємець може звернутися до особи, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Згідно із ч.1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.55). За життя ОСОБА_4 склав заповіт від 10.07.2018 року, відповідно до якого належні йому земельні ділянки, які розташовані на території Малозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, які призначені для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери: :04:001:1613, :04:002:0586, він заповідав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом №453 від 15.11.2017 року, ОСОБА_4 був спадкоємцем майна своєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видане вказане свідоцтво, складалася з права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ЧН №058288, розміром 4,30 га, в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, яка належала спадкодавцю - члену КСГП "Червоних Партизан" с.Мала Загорівка Борзнянського району Чернігівської області, ОСОБА_6 , чоловіку спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину, не оформила своїх спадкових прав (а.с.42).

Розпорядженням Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області про оформлення права власності на нерухоме майно власнику земельного сертифікату ОСОБА_4 від 15.12.2017 року №643, ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), на земельну частку (пай) із земель колишньої колективної власності КСП ім.Червоних Партизан с.Мала Загорівка на території Малозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, загальною площею 4,26 га, в тому числі: рілля - 2,90 га (пай № НОМЕР_1 ); кормові угіддя - 1,36 га (пай № НОМЕР_2 ), для ведення особистого селянського господарства. Крім того, визначено, що відповідно до виготовленої технічної документації із землеустрою оформити право власності на нерухоме майно (а.с.8).

Як вбачається із Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 та НВ-023 від 20.03.2023 року, земельна ділянка площею 1,3602 га з кадастровим номером :04:002:0586 та земельна ділянка площею 2,8966 га з кадастровим номером :04:001:1613, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, належать на праві власності ОСОБА_4 . Документами, на підставі яких виникло вказане право зазначені свідоцтво про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Борзнянського районного нотаріального округу Лукаш Т.М. №453 від 15.11.2017 року та розпорядження Борзнянської райдержадміністрації від 15.12.2017 року №643 (а.с.9-16).

З метою оформлення спадкових прав на вказані земельні ділянки, 13.04.2023 року ОСОБА_1 подав приватному нотаріусу Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Горячевій Н.В. заяву про прийняття спадщини за вищезазначеним заповітом. При цьому, ним було надано дублікат заповіту, свідоцтво про право на спадщину за законом №453 від 15.11.2017 року, розпорядження Борзнянської районної Державної адміністрації Чернігівської області про оформлення права власності на нерухоме майно власнику земельного сертифікату ОСОБА_4 від 15.12.2017 року №643, а також Витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 та НВ-023 від 20.03.2023 року.

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Горячевою Н.В. була заведена спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , та внесено реєстраційний запис до Спадкового реєстру за № 70189825 від 26.01.2023 року (а.с.43).

Згідно з п.3 ч.1 статті 34 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси, серед іншого, видають свідоцтва про право на спадщину.

Главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону, або містять відомості, передбачені ч.3 статті 47 зазначеного Закону. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Отже, оформлення спадкових прав з видачею свідоцтва про право на спадщину, здійснюють нотаріуси.

Суди ж розглядають спори з приводу захисту спадкових прав у разі їх порушення, оспорення чи/та невизнання (частина перша статті 4 ЦПК України) або в разі оскарження особою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (статті 49, 50 Закону України "Про нотаріат").

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду.

Таким чином, якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена, це може бути підставою для відмови у позові.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.06.2018 року у справі №182/8267/14-ц, від 11.09.2019 року у справі № 643/20546/14-ц, від 13.05.2022 року у справі № 552/4460/20, від 19.05.2022 року у справі № 636/1853/18, від 25.05.2022 року у справі № 298/1618/19, від 08.12.2022 року у справі № 518/164/20, від 26.01.2024 року у справі №731/90/22.

Постановою від 13.04.2023 року №106/02-31 приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Горячева Н.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 земельні ділянки (кадастрові номери: :04:001:1613; :04:002:0586), розташовані на території Малозагорівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, та призначені для ведення особистого селянського господарства. Відмова у вчиненні нотаріальної дії мотивована тим, що розпорядження Борзнянської районної держадміністрації Чернігівської області від 15.12.2017 року за №643, копія якого надана нотаріусу, видане щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на земельну частку (пай), та не є документом, що посвідчує право власності на вищевказані земельні ділянки з визначеними кадастровими номерами (а.с.18-19).

Разом з тим, як вбачається із змісту розпорядження Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 15.12.2017 року №643 ''Про оформлення права власності на нерухоме майно власнику земельного сертифікату ОСОБА_4 '' (а.с.44), ОСОБА_4 не лише було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), а і зазначено у п.2 даного розпорядження: ''2. Відповідно до виготовленої технічної документації із землеустрою оформити право власності на нерухоме майно.'' Вказане розпорядження ніким не оспорювалось та не скасовувалось. При цьому, земельні ділянки із кадастровими номерами: :04:001:1613; :04:002:0586, сформовані, як об`єкти нерухомого майна, їм присвоєні кадастрові номери, відомості про них внесені до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав, достовірність відомостей з якого презюмується, поки не доведено протилежного.

У контексті приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, та фактичних, документально підтверджених обставин справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 03.10.2023 року відносно того, що право власності на земельні ділянки набуте спадкодавцем ОСОБА_4 на законних підставах, перешкоди для оформлення позивачем своїх спадкових прав на успадковані земельні ділянки із кадастровими номерами :04:001:1613, :04:002:0586 у нотаріальному порядку, відсутні. При цьому, постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивач не оскаржував. За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування на вищевказане нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищевказаних висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 03.10.2023 року, оскільки вказані висновки суду узгоджуються із фактичними обставинами справи, які є документально підтвердженими, та нормами права, які регламентують спірні правовідносини. При цьому, наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження суду першої інстанції, із наданням ним відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 03.10.2023 року, залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: