Справа № 484/888/24
Провадження № 2-з/484/2/24
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову

20 лютого 2024 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Маржина Т.В., ознайомившись із заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Кізік Анни Миколаївни про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Кізік Анни Миколаївни про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до суду, шляхом накладення арешту, заборони відчуження на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в межах ціни позову, який буде подано, а саме по 2 000 000 грн. на кожну, та накладення арешту на корпоративні права, які належать ОСОБА_2 у ТОВ «Гранд ойл плюс», посилаючись на те, що не вжиття зазначених заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява мотивована тим, що позов не містить вимог майнового характеру, а вимоги позовної заяви стосуються лише відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які до початку розгляду цивільної справи № 484/5407/19 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та поділу майна, яке було набуто за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відчужили таке рухоме та нерухоме майно, яке було зареєстровано на ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є рідними тітками ОСОБА_2 , ОСОБА_5 - матері ОСОБА_2 , за мінімальними цінами, які не відповідають ринковій, що свідчить про навмисне ухилення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як удаваного покупця майна про намір позбавити ОСОБА_1 в майбутньому можливості розподілити таке майно. Зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час розгляду вказаної цивільної справи в суді першої інстанції зловживали своїми процесуальними правами, внаслідок чого судовий процес тривав протягом 3,5 років, чим ОСОБА_1 було заподіяно моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 4 000 000 грн., які планує стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках. Крім того, зазначає, що у серпні 2023 року ОСОБА_1 стало відомо з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 04.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, про наявність укладених ТОВ «Гранд ойл плюс», засновником і директором якого є ОСОБА_2 , кредитних договорів з АТ «ПУМБ» та договорів поруки, за якими ОСОБА_2 фактично зобов`язувалася відповідати всім належним їй майном, за невиконання ТОВ «Гранд ойл плюс» грошових зобов`язань на загальну суму 35 000 000 грн. Також ОСОБА_3 за договорами застави транспортних засобів та поруки зобов`язувалась відповідати всім своїм майном перед банком за невиконання ТОВ «Гранд ойл плюс» грошових зобов`язань на загальну суму 35 000 000 грн. Крім того, у справі № 484/2654/23, яка перебуває на розгляді в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації проданого спільного майна та поділ майна, може бути стягнуто з ОСОБА_2 кошти в розмірі 29 383 573 грн. 50 к. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову дозволить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 протягом усього часу розгляду майбутньої справи здійснювати відчуження належного їм на праві власності майна та вчиняти дії, які утруднять або зроблять неможливим невідкладно звернути стягнення на належне їм майно. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушенню прав ОСОБА_1 на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову забезпечить можливість відновлення порушеного права, тоді як невжиття зробить неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Ознайомившись із наданою заявою та доданими до неї документами, приходжу до висновку про те, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів фізичної або юридичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Із заяви вбачається, що в якості забезпечення позову представник позивача просить застосувати такий вид забезпечення, як арешт всього рухомого та нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також корпоративних прав, які належать ОСОБА_2 у ТОВ «Гранд ойл плюс».

Суд позбавлений можливості перевірити дані про особу відповідача, інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам, у зв`язку з тим, що в заяві про забезпечення позову не зазначено, до яких осіб ОСОБА_1 планує в майбутньому подати позов до суду і про що.

В порушення п.3 ч.1 ст. 151 ЦПК України, в заяві не зазначено предмет позову, а також всупереч п.5 ч.1 ст. 151 ЦПК України не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Крім того, у вступній частині заяви представниця заявника зазначає, що позов не містить вимог майнового характеру, однак з тексту заяви, вбачається, що ОСОБА_1 бажає в майбутньому стягнути матеріальну компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 4 000 000 грн.

Разом з тим, у заяві не конкретизовано, на яке саме майно слід накласти арешт; відсутні докази наявності рухомого та нерухомого майна у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актуальні на час звернення до суду, докази вартості такого майна тощо.

Суд звертає увагу на те, що арешт майна може бути застосований судом лише щодо конкретно визначеного майна.

Також з тексту поданої заяви не ясно, з яким саме позовом ОСОБА_1 планує звертатись до суду, не можливо визначити обсяг позовних вимог.

Крім того, ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.02.2024 року у справі № 484/844/24, провадження № 2-з/484/1/24 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні аналогічної заяви і строк оскарження такої ухвали не сплинув.

Суд зазначає, що такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на корпоративні права може узгоджуватися, зокрема, з такою вимогою майнового характеру як стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства та з іншими вимогами при вирішенні корпоративних спорів, розгляд яких здійснюється в порядку господарського судочинства.

Тобто заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, однак неможливо визначити співмірність такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на корпоративні права з предметом спору в наданій справі, у зв`язку з тим, що він не зазначений.

Разом з цим, доводи представника заявника в обґрунтування цієї частини забезпечення позову ґрунтуються лише на припущеннях, належних доказів в обґрунтування необхідності накладення арешту на корпоративні права ОСОБА_2 у ТОВ «Гранд йол плюс» суду не надано.

Таким чином, оцінивши обґрунтованість та співмірність вимог представника заявника щодо забезпечення позову, а також наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, приходжу до висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-157, 259, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Кізік Анни Миколаївни про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до суду, шляхом накладення арешту, заборони відчуження на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в межах ціни позову, який буде подано, а саме по 2 000 000 грн. на кожну, та накладення арешту на корпоративні права, які належать ОСОБА_2 в ТОВ «Гранд ойл плюс», - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст ухвали виготовлено 20.02.2024 року.

СУДДЯ: