Справа № 229/1272/24
Провадження № 2-н/229/350/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

12 березня 2024 р. м. Дружківка, Донецької області

Суддя Дружківського міського суду Донецької області Худіна О.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на її користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2024 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на її користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу на підставі такого.

Згідно з ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Разом з тим, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України може бути видано судовий наказ, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Із заяви про видачу судового наказу заявник зазначає, що ніякої матеріальної допомоги Боржник не оказує. Вихованням та матеріальним утриманням неповнолітнього сина займається виключно заявниця. Боржник у добровільному порядку коштів на утримання сина заявниці не надає та не приймає участі в утриманні дитини.

Однак, належними та допустимими доказами заявник ОСОБА_1 не підтверджує зазначені обставини.

Також, 26 лютого 2024 року від боржника на адресу Дружківського міського суду Донецької області надійшли пояснення, з яких вбачається, що ОСОБА_3 , з моменту прийняття рішення про розірвання шлюбу із заявником ОСОБА_1 від 15 травня 2018 року, самостійно вирішив подати рапорт до бухгалтерії ГУНП в Донецькій області щодо добровільного, щомісячного відрахування коштів у кількості 25 % на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і перераховувати на користь його матері ОСОБА_1 . На протязі періоду з травня 2018 року до травня 2023 року вищевказані кошти нараховувались постійно.

Після переходу з підпорядкування ГУНП в Донецькій області до підпорядкування Департаменту окремої штурмової бригади НПУ «Лють», боржник знову добровільно подав рапорт на відрахування коштів у кількості 25 % на утримання сина ОСОБА_4 і перераховувати на користь його матері ОСОБА_1 .

У період часу з 21 листопада 2023 року до 22 лютого 2024 року боржник перебував в статусі пенсіонера, ветерана НПУ. Будь-яких доходів не отримував. Ним було відраховано, з кредитної картки на користь заявника кошти на утримання мого сина ОСОБА_4 .

Також, боржник зазначив, що у період часу з березня по вересень 2022 року його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував з ним у селищі Модричі, Трускавецького громади Львівській області, згідно поданого ним рапорту на ім?я керівника ГУНП в Донецькій області, так як заявник ОСОБА_1 відмовилась від евакуації малолітньої дитини з м. Краматорськ, пояснюючи це тим, що під час бойових дій, їй будуть виплачувати більшу заробітну плату, а за дитину і батько потурбується без неї. Усе одно, у вищевказаний період, кошти (25 % від доходу) відраховані на утримання дитини надходили на її рахунок. Більш того, будь-яку допомогу з боку заявника не було. Дитина була вдягнута, нагодована, відвідувала дитячий садочок з інклюзивною групою, мала дитячого лікаря та вела активний образ життя.

З кінця 2022 року до теперішнього часу ОСОБА_4 мешкає у Івано-Франківській області. Заявник разом з гр. ОСОБА_5 постійно перешкоджають ОСОБА_3 у спілкуванні з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв?язку до теперішнього часу.

Оскільки з поданих документів неможливо встановити з ким із батьків проживає дитина, суд дійшов висновку, що між сторонами існує спір про правові підстави для звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів, відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 5 ст. 183 СК України - з ким саме із батьків проживають діти для подальшого звернення з вимогою про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог пунктів 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу або якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Зазначені обставини є підставою для відмови у видачі судового наказу, що не позбавляє заявника права звернутися до суду із цими вимогами в позовному провадження.

Керуючись ст.ст. 161, 165, 166 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на її користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.О.Худіна