Справа № 168/1085/23
Провадження № 2/168/27/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Сухоручко Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Таксюк О.С.,

розглянувши в смт. Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його двоюрідна бабуся - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . До дня смерті спадкодавиця проживала одна, заповіту за життя не складала.

До складу спадкового майна входять: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 ; земельна ділянка; право на земельну частку (пай).

Спадкоємців за законом першої черги у спадкодавця не має. Спадкоємець за законом другої черги (сестра спадкодавиці) - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини не приймала, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інших спадкоємців за законом другої черги, спадкоємців за законом третьої та четвертої черги у спадкодавиці ОСОБА_3 не має.

Спадкоємцями за законом п`ятої черги є позивач, як двоюрідний внук спадкодавця та відповідач ОСОБА_2 , який спадщину у встановлений законом строк не прийняв.

З метою оформлення права власності на спадкове майно позивач звернувся до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області, однак отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини та роз`яснено про необхідність звернення до суду за продовженням строку на прийняття спадщини, оскільки в таких випадках видача свідоцтва про право на спадщину не передбачена.

Також зазначає, що не подавав у встановлений законом строк нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки був переконаний в тому, що спадщину прийняв відповідач ОСОБА_2 , як спадкоємець ближчого ступеня споріднення. Разом з тим позивач від спадщини не відмовлявся, по нині здійснює догляд за житловим будинком, обробляє присадибну земельну ділянку.

Враховуючи вище зазначене, вважає, що строк для подачі заяви в нотаріальну контору пропущений з поважних причин.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 11.12.2023 року.

12.12.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Позиція учасників провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Старовижівської селищної ради у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказує, що селищна рада просить провести судове засідання за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечив проти задоволення позову.

Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини по даній цивільній справі регулюються Цивільним Кодексом України.

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 13).

Відповідно до архівної довідки №201/01.27 від 24.04.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є рідними сестрами, відповідно до записів по метричних книгах церкви Успіння Пресвятої Богородиці с.Стара Гута (а.с. 12).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 13.10.2017 року встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 18).

Відповідно до свідоцтва про народження відповідача серії НОМЕР_3 від 08.12.1977 року вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 . Батьки: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.9). Дане свідоцтво видане на підставі свідоцтва про встановлення батьківства, згідно з яким ОСОБА_5 визнаний батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а тому прізвище ОСОБА_7 присвоєно прізвище батька « ОСОБА_8 » (а.с. 10).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 18.09.1956 року (а.с. 58), ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , після одруження прізвище змінено на « ОСОБА_10 » (а.с. 59).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 05.06.2019 року, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 60).

Згідно з копії свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_6 від 14.03.1987, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 , у графі батько зазначено « ОСОБА_2 » (а.с.8). Тобто із свідоцтва про народження позивача вбачається, що відповідач є його батьком.

З виписки з погосподарської книги №1 за 2015 рік (а.с. 15) та довідки Старовижівської селищної ради Ковельського району від 26.10.2023 року №126 (а.с. 14) вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіт від її імені в сільській раді не посвідчувався.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, заповіт від її імені у спадковому реєстрі відсутній (а.с. 19, 42-44).

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що у спадкодавиці ОСОБА_3 , окрім позивача були спадкоємці ближчого ступеня спорідненості, зокрема рідна сетра ОСОБА_4 , племінниця ОСОБА_11 , племінник ОСОБА_2 . Зазначені спадкоємці спадщину не приймали.

Також судом встановлено, що Старогутівською сільською радою позивач ОСОБА_1 про наявність спадкового майна після смерті ОСОБА_3 не повідомлявся (а.с. 74).

Окрім того, з відміток у паспорті відповідача ОСОБА_2 про перетин кордону вбачається, що тривалий час відповідач їздив за кордон на тимчасові роботи (64-73). Дана обставина в сукупності з іншими доказами підтверджує незнання позивача про факт прийняття/неприйняття спадщини.

З квитанцій про оплату комунальних послуг по особовому рахунку спадкодавиці ОСОБА_3 вбачається, що позивач продовжує сплачувати комунальні платежі та здійснювати догляд за спадковим майном (а.с. 61 - 63).

Відповідно до вимог статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою.

На підставі вимог статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вищевикладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцеве дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.02.2013 року в справі № 6-167цс12.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року № 6-1320цс17.

Тобто, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги, що окрім позивача спадкоємця V черги за законом, у спадкодавиці були інші спадкоємці ближчого ступеня споріднення, а тому позивач не знав, що ніхто з них спадщину не приймав. Також суд враховує ті обставини, що у світі було введено ряд обмежень, пов`язаних з протидією пандемії коронавірусу COVID-19, введеного в Україні воєнного стану, який діє по топер, небезпека збройної агресії, особливості роботи нотаріусів, нотаріальних контор під час воєнного стану, на переконання суду, ці обставини свідчать про те, що підстави пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини в сукупності є поважними, оскільки пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення цих дій.

Враховуючи викладене, у суду є підстави для задоволення позовних вимог позивача та визначення йому додаткового, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, строку протягом двох місяців.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1261, 1270, 1296, 1298 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , додатковий строк тривалістю два місяці, починаючи з дати набрання рішенням законної сили для подачі ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .)

Відповідач 1: Старовижівська селищна рада (юридична адреса: Волинська область, Ковельський район, смт. Стара Вижівка, пл. Миру, буд. 3).

Відповідач 2: ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 )

Суддя Старовижівського районного суду

Волинської області Ю.О. Сухоручко