Постанова

Іменем України

14 лютого2024 року

м. Київ

справа № 299/2330/21

провадження № 61-17008св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач), суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: акціонерне товариство «Таскомбанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Промоколект-Капітал»,

треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Гонтар Людмила Іванівна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 листопада 2021 року в складі судді: Надопта А. А., та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року в складі колегії суддів: Мацунича М. В., Куштана Б. П., Кондора Р. Ю.,

Історія справи

Короткий зміст позову

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до АТ «Таскомбанк», ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Виноградівського нотаріального округу Закарпатської області Гонтар Л. І., про визнання припиненим договору іпотеки, зняття заборони відчуження, припинення обтяження, виключення записів з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Позов мотивований тим, що 08 листопада 2007 року між ВАТ «Електрон Банк» (з 20 серпня 2008 року - ВАТ «Фольксбанк», з 07 вересня 2009 року - ПАТ «Фольксбанк», з 14 листопада 2013 року - ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАНК») і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №KF41188, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10 000 дол. США під 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення - 07 листопада 2017 року для ремонту та реконструкції житлового будинку.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором 08 листопада 2007 року між ВАТ «Електрон Банк» і ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Гонтар Л. П., і зареєстрований у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3874, згідно якого ОСОБА_1 передав ВАТ «Електрон Банк» у заставу житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за вказаним кредитним договором 08 листопада 2007 року між ВАТ «Електрон Банк» і ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно якого остання виступила поручителем позичальника за кредитним договором від 08 листопада 2007 року № KF41188 щодо сплати процентів, неустойки (пені, штрафу), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу по кредиту.

У квітні 2011 року ПАТ «Фольксбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 серпня 2011 року в цивільній справі № 2-861/11 вищевказаний позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором від 08 листопада 2007 року № KF41188 у розмірі 17 630,13 дол. США.

07 червня 2012 року в рамках виконавчого провадження з примусового виконання заочного рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 серпня 2011 року були проведені прилюдні торги з реалізації житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та за їх результатами було укладено відповідний договір купівлі-продажу спірного будинку з переможцем торгів.

У липні 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції у Закарпатській області, Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ПАТ «Фольксбанк», ОСОБА_5 , служба у справах дітей Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, про визнання недійсними прилюдних торгів.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2012 року в справі № 703/3034/12 вищевказаний позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу (житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), укладений за результатами прилюдних торгів, які були проведені 07 червня 2012 року в рамках виконавчого провадження з примусового виконання заочного рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 серпня 2011 року в цивільній справі № 2-861/11.

06 грудня 2012 року між ПАТ «Фольксбанк» і ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20121206-Г, згідно якого відбулося переуступлення прав вимог за кредитним договором від 08 листопада 2007 року № KF41188.

Позивач зазначав, що зобов`язання за іпотечним договором від 08 листопада 2007 року реєстровий № 3874 неможливо виконати в зв`язку з переуступленням прав вимоги за кредитним договором від 08 листопада 2007 року № KF41188 - на підставі договору відступлення прав вимоги від 06 грудня 2012 року № 20121206-Г, укладеного між ПАТ «Фольксбанк» і ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал». Право вимоги за кредитним договором від 08 листопада 2007 року № KF41188 належить ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», тоді як іпотекодержателем за іпотечним договором від 08 листопада 2007 року реєстровий № 3874 залишається ВАТ «Електрон Банк» (з 20 серпня 2008 року - ВАТ «Фольксбанк», з 07 вересня 2009 року - ПАТ «Фольксбанк», з 14 листопада 2013 року - ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАНК»), який з 06 грудня 2012 року немає ніякого відношення до вищевказаного кредитного договору. За наведених обставин зобов`язання за іпотечним договором від 08 листопада 2007 року реєстровий № 3874, як і сам іпотечний договір підлягають припиненню на підставі частини першої статті 607 ЦК України - в зв`язку з неможливістю його виконання за обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. На цей час закінчився строк дії як кредитного договору від 08 листопада 2007 року № KF41188, так і іпотечного договору від 08 листопада 2007 року реєстровий № 3874.

ОСОБА_1 просив:

визнати припиненим Іпотечний договір від 08 листопада 2007 року, укладений між ВАТ «Електрон Банк» і ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Гонтар Л. І. і зареєстрований у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3874;

зняти заборону відчуження житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладену на підставі заяви ВАТ «Електрон Банк» від 08 листопада 2007 року № 302, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 08 листопада 2007 року № 5995105;

припинити обтяження у вигляді іпотеки на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладене на підставі додаткової угоди від 27 серпня 2008 року, укладеної між ВАТ «Електрон Банк» і ОСОБА_1 , посвідченої приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Гонтар Л. І. і зареєстрованої у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 2488, до іпотечного договору від 08 листопада 2007 року, укладеного між ВАТ «Електрон Банк» і ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Гонтар Л. І., і зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3874, та виключити з Державного реєстру іпотек запис від 27 серпня 2008 року № 5995192.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 листопада 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 08 листопада 2007 року між ВАТ «Електрон Банк» (з 20 серпня 2008 року - ВАТ «Фольксбанк», з 07 вересня 2009 року - ПАТ «Фольксбанк», з 14 листопада 2013 року - ПАТ «ВіЕс Банк», правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАНК») і відповідачем ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області Гонтар Л.П., і зареєстрований у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3874, згідно якого ОСОБА_1 передав ВАТ «Електрон Банк» у заставу житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

06 грудня 2012 року між ПАТ «Фольксбанк» і ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20121206-Г, згідно якого відбулося переуступлення прав вимог за кредитним договором від 08 листопада 2007 року № KF41188;

документи, котрі підтверджують здійснення оплати заборгованості згідно договору іпотеки відсутні;

відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Зокрема абзац 2 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання;

договір іпотеки не встановлює будь-яких інших умов припинення іпотеки, ніж це передбачено в законі. З урахуванням встановлених фактичних обставин, та вимог закону, суд вважав, що, оскільки, позивачем ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження виконання основного зобов`язання згідно договору іпотеки, а тому підстав вважати припиненим чи закінченим іпотечного договору немає, а тому позовна вимога про визнання його припиненим до задоволення не підлягає;

позивач просив суд зняти заборону відчуження та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження про заборону на нерухоме майно. Втім похідна позовна вимога про зобов`язання зняти заборону відчуження та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження, про заборону на нерухоме майно, яке накладене на підставі договору іпотеки - заявлена позивачем всупереч вимогам закону, тому до задоволенню не підлягає.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пуканич Е. В., залишено без задоволення, а рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 листопада 2021 року, залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:

у дане судове засідання сторони повторно не з`явились та заяв/клопотань про відкладення розгляду справи суду не подали. За правилами пункту 2 частини 8, частини 12 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи. Згідно частини 5 статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Довідкою Закарпатського апеляційного суду від 19 травня 2023 року підтверджено доставку «Судової повістки про виклик до суду» у формі електронного листа надісланого адвокату Пуканич Едуарду Володимировичу на його електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а. с. 206.За наведених обставин, колегія суддів вважала, що згідно приписів частини другої статті 372 ЦПК України неявка учасників справи, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні;

звертаючись у суд з позовними вимогами про припинення договору іпотеки та зняття заборони відчуження, припинення обтяження, виключення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, ОСОБА_1 покликався на те, що зобов`язання за основним іпотечним договором від 08 листопада 2007 року яке зареєстровано у реєстрі за № 3874, як і сам іпотечний договір припинені на підставі приписів частини 1 статті 607 ЦК України у зв`язку з неможливістю його виконання внаслідок обставини за яку жодна із сторін не відповідає. Крім того, як кредитний договір № KF41188 від 08 листопада 2007 року так й іпотечний договір від 08 листопада 2007 року, який зареєстровано у реєстрі за № 3874 припинили свою дію чинності. Але ж колегія суддів не погоджується з такими вимогами, оскільки такі суперечать як обставинам справи, так і вимогам норм матеріального права;

згідно із частиною 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Зокрема, абзацом 2 частини 1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Договір не встановлює будь-яких інших умов припинення іпотеки, ніж це передбачено в законі;

кредитний договір № KF41188 від 08.11.2007 року, який переуступлено 06 грудня 2012 року ПАТ «Фольксбанк» Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» згідно договору про відступлення прав вимоги № 20121206-Г є чинним з тих підстав, що ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання перед Кредитором з повернення кредитних коштів у сумі 17 630,13 дол. США;

АТ «Таскомбанк», як правонаступнику ПАТ «Фольксбанк», згідно іпотечного договору від 08 листопада 2007 року належить як іпотекодержателю в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором право на предмет іпотеки, яким є переданий ОСОБА_1 в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 серпня 2011 року в цивільній справі № 2-861/11, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фольксбанк» (правонаступником якого є АТ «Таскомбанк») заборгованість за кредитним договором в розмірі 17 30,13 дол. США, залишилось не виконаним боржниками. Як слідує зі змісту пункту 7. Кредитного договору № KF41188 від 08 листопада 2007 року, цей договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Абзацом 4 пункту 5 іпотечного договору від 08 листопада 2007 року, який зареєстровано у реєстрі за № 3874, визначено, що іпотека є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії цього договору. Крім цього, в абзаці 3 пункту 5 цього іпотечного договору зазначено, що зняття заборони на відчуження предмету іпотеки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна а також виключення обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек здійснює нотаріус за повідомленням Іпотекодержателя про виконання Іпотекодавцем основного зобов`язання або повідомлення Іпотекодержателя про припинення Іпотечного договору в зв`язку з відчуженням предмету іпотеки та інших підстав відповідно до діючого законодавства. Таким чином, зазначені умови кредитного договору, іпотечного договору в сукупності з вимогами норм матеріального права не дають підстав дійти колегії суддів до висновку стосовно того, що має місце припинення дії Іпотечного договору внаслідок виконання основного зобов`язання за Кредитним договором, а тому наявні підстави для зняття заборони відчуження та вилучення обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна;

позивач зазначає те, що 06 грудня 2012 року мало місце укладення між ПАТ «Фольксбанк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» договору відступлення прав вимоги № 20121206-Г, згідно якого відбулося переуступлення прав вимог за кредитним договором від 08 листопада 2007 року № KF41188. За цим договором, новим кредитором вже є ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал». Тоді як у відповідності до Іпотечного договору від 08 листопада 2007, який зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3874, іпотекодержателем предмета іпотеки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами являється АТ «Таскомбанк» як правонаступник. Зазначене твердження ОСОБА_1 є неспроможним, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що в останнього наявні вагомі перешкоди для здійснення виконання заочного рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 серпня 2011 року в цивільній справі № 2-861/11, яким солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фольксбанк» (правонаступником якого є ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал») заборгованість за кредитним договором в розмірі 17 630,13 дол. США. Згідно приписів частини 4 статті 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності, яке мало місце під час дії договору. Крім цього, іпотечний договір від 08 листопада 2007 ніким не визнано недійсним в порядку передбаченому чинним законодавством.

ніщо не перешкоджає скористатись ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» як новому кредитору та АТ «Таскомбанк» як іпотекодержателю скористатись своїм правом спільно пред`явити до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 позов про стягнення заборгованості за рахунок іпотечного майна. Таким чином, у спірних правовідносинах відсутні підстави про які йдеться в частині 1 статті 607 ЦК України, тому позовна вимога про припинення дії іпотечного договору з даної підстави є безпідставною та задоволенню не підлягає;

оскільки позовні вимоги про зняття заборони відчуження та вилучення обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є похідними від основної позовної вимоги, то такі також не підлягають задоволенню.

Аргументи учасників справи

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 листопада 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року (повне судове рішення складено 27 жовтня 2023 року), в якій просив:

оскаржені судові рішення скасувати;

задовольнити позов;

стягнути з АТ «ТАСКОМБАНК» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що:

як вбачається з матеріалів справи, позивач і його представник не були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, яке було призначено на 17 жовтня 2023 року. Розглянувши цивільну справу за відсутності позивача суд апеляційної інстанції позбавив останнього прав, гарантованих частиною першою статті 43 ЦПК України, зокрема, права брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, давати пояснення, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, а також прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, права на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом. Вказане порушення норм цивільного процесуального закону є підставою для скасування постанови апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі.

12 лютого 2024 року справа передана судді-доповідачу Крату В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 14 грудня 2023 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 18 березня 2020 року у справі № 704/435/19-ц; від 13 березня 2023 року у справі № 295/7291/20; від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц; від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц; від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20; від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17; від 10 травня 2018 року у справі № 465/2120/14-ц; від 28 квітня 2021 року у справі № 715/316/18; судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу (частина третя статті 368 ЦПК України).

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).

Подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності не виключає необхідності повідомляти його про дату, час і місце судового засідання (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2020 року в справі № 360/375/18 (провадження № 61-1018св19)).

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21)).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).

У передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21)).

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України, в редакції чинній на момент розгляду справи апеляційним судом).

Офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України (пункт 5.8. Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).

У справі, що переглядається:

в оскарженій постанові Закарпатського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року (повне судове рішення складено 27 жовтня 2023 року) зазначено, що «згідно частини 5 статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Довідкою Закарпатського апеляційного суду від 19 травня 2023 року підтверджено доставку «Судової повістки про виклик до суду» у формі електронного листа надісланого адвокату Пуканич Е. В. на його електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а. с. 206» (а. с. 212);

при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції представник позивача - адвокат Пуканич Е. В. зазначив адресу позивача ( АДРЕСА_2 ) та свою поштову адресу ( АДРЕСА_3 ) (а. с. 142). Електронної адреси в апеляційній скарзі не зазначено;

в матеріалах справи містяться: судова повістка-повідомлення від 19 травня 2023 року на 17 жовтня 2023 року о 10 год. 00 хв. із вказівкою адреси позивача ( АДРЕСА_2 ) та адреси представника позивача - адвокат Пуканича Е. В. (м. Берегове, вул. Рожошкерт, 45) (а. с. 202); даних про направлення засобами поштового зв`язку позивачу й представнику позивача судової повістки-повідомлення на 17 жовтня 2023 року о 10 год. 00 хв. та про її отримання матеріали не містять;

довідка про доставку електронного листа, в якій зазначено, що документ в електронному вигляді «Повістка про виклик відкладна» від 19 травня 2023 року в справі 299/2330/21 було надіслано 19 травня 2023 року 11:47:16 одержувачу на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 . Документ доставлено до електронної скриньки: 19.05.2023 12:28:14 (а. с. 206); у справі відсутні дані про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 є офіційною електронною адресою представника позивача.

За таких обставин, позивача не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом апеляційної інстанції 17 жовтня 2023 року.

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. У зв`язку із наведеним касаційний суд вважає, що: касаційну скаргу належить задовольнити частково; оскаржену постанову апеляційного суду скасувати; передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції (підпункт «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України).

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що:

«згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи. З урахуванням наведеного Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступає від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 756/2157/15-ц.

У разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Тому, з урахуванням висновку щодо суті касаційної скарги, розподіл судових витрат, в тому числі й понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Закарпатського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук