КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року місто Київ

Справа № 372/2310/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1748/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Головуючого судді: Желепи О. В.

суддів: Немировської О. В., Стрижеуса А. М.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Горбового Володимира Анатолійовича в інтересах ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року (ухвалене у складі судді Проць Т. В, повне судове рішення складено 16 жовтня 2023 року)

у справі за позовом ОСОБА_2 до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування рішення щодо зняття особи з реєстрації місця проживання

ВСТАНОВИВ

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив:

- визнати незаконними та скасувати рішення і дії Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Козинську селищну раду Обухівського району Київської області поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 146 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

Позов обґрунтовував тим, що позивач народився і постійно проживав (був зареєстрований з 25.04.1997 року) в будинку АДРЕСА_2 .

На підставі рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради від 25.07.2011 року змінено поштову адресу житлового будинку з № «15» на «7».

За період спільного сумісного проживання за спільні кошти батьків позивача та його особисті кошти, особисті кошти його матері ОСОБА_5 , отримані від продажу однокімнатної квартири в м. Обухові, провели переобладнання та перепланування житлового будинку, добудували житлові кімнати, побудували господарські будівлі та споруди на прибудинковій земельній ділянці, в результаті чого збільшилась загальна й житлова площа будинку та, відповідно, його вартість

У листопаді 2022 року листом №759-11 від 02.11.2022 року адміністратора ЦНАП Козинської селищної ради Обухівського району Київської області повідомлено позивача про те, що його знято з реєстрації місця проживання на підставі заяви власника житла ( ОСОБА_3 ) згідно з підпунктом 2 пункту 1 статті 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в України».

Позивач уважає, що при вирішенні питання про зняття з місця реєстрації відповідач не врахував його думку та проігнорував відсутність в нього можливості зареєструватись в іншому місці, а тому наполягає на тому, що відповідач порушив його право на житло, протиправно знявши його з реєстрації місця проживання. Акцентував увагу на тому, що на момент вчинення спірної реєстраційної дії ОСОБА_3 не був власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року в задоволені позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Горбовий В. А. в інтересах ОСОБА_2 31 жовтня 2023 року безпосередньо до Київського апеляційного суду подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі:

- визнати незаконними та скасувати рішення і дії Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Козинську селищну раду Обухівського району Київської області поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення місцевого суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тим обставинам, що позивач з 1989 року постійно проживав в спірному будинку. Батьками позивача є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . У провадженні Обухівського районного суду Київської області перебувала цивільна справа №2-460/09 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю та зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , спільною сумісною власністю подружжя.

Зазначає, що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14.05.2009 закрито провадження у справі №2-460/09 у зв?язку з укладенням мирової угоди від 14.09.2009 між сторонами.

При цьому відповідно до умов (тексту) мирової угоди:

1.1 Позивач за первісним позовом, ОСОБА_3 , відмовляється від заявлених позовних вимог до ОСОБА_5 .

1.2 ОСОБА_3 зобов?язується протягом 2009-2010 років придбати у власність ОСОБА_5 однокімнатну квартиру, орієнтовно житловою площею 17-20 кв.м. в смт Козин, Обухівського району.

1.3 Позивач за зустрічним позовом, ОСОБА_5 , при виконанні затвердженої судом 14.05.2009 мирової угоди, зобов?язується відмовитися від будь-яких претензій стосовно житлового будинку АДРЕСА_3 .

На даний момент вказана мирова угода не виконана, а ОСОБА_3 на підставі договорів дарування відчужив спірний будинок своєму сину від першого шлюбу ОСОБА_4 .

Вказує, що згідно з Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотерк, Єдиного реєстру заборони відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 315054602 від 14.11.2022 право власності на земельну ділянку № :05:043:0046 та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 зареєстроване 24.06.2014 за ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 24.06.2014.

Тобто, із заявою про зняття позивача з реєстрації звернувся не власник майна, тому у селищної ради були відсутні підстави для прийняття заяви та вчинення відповідних дій щодо зняття позивача з реєстраційного обліку.

Зазначає, що ОСОБА_3 не надав документи, які б підтверджували зареєстроване за ним право власності.

Посилається на те, що суд не прийняв до уваги і не надав оцінку факту (обставині) існування не вирішеного між сторонами спору стосовно права власності на вказаний житловий будинок (згідно укладеної мирової угоди) та належність його до спільної сумісної власності подружжя, а також не прийняв до уваги і не надав оцінки незакінченому виконавчому провадженню щодо виконання умов мирової угоди.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу з моменту отримання даної ухвали.

Відповідач та треті особи своїм правом на надання відзиву не скористались.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Горбовий В. А. доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені судом належним чином.

Відповідач повідомлений про розгляд справи шляхом направляння судової повістки на електронну адресу, про що в матеріалах справи міститься відповідний звіт про підтвердження отримання адресатом вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

Третя особа ОСОБА_3 повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи міститься відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь Головуючої судді Желепи О. В., пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як визначено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції вважав встановленим, що 01 листопада 2022 року до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області звернувся ОСОБА_3 із заявою про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) ОСОБА_2 . Як вбачається із поданих відповідачем до відзиву доказів до вказаної заяви третьою особою надано свідоцтво про право власності, видане 11.08.2011 Козинською селищною радою, а також витяг № 30935782 від 11.08.2011 про державну реєстрацію прав виданого комунальним підприємством Київської обласної ради «Обухівське бюро технічної інвентаризації», відповідно до якого житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 перебуває у приватній власності ОСОБА_3 .

При вчиненні оскаржуваних дій адмінстратор Козинської селищної ради Трофімова Ю. В. відповідно до поданої заяви ОСОБА_3 01.11.2023 року отримала Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої житловий будинок АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_3

02.11.2022 року за вих. №759-11 адміністратором ЦНАП Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, на виконання пункту 95 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, повідомлено ОСОБА_2 про зняття його із зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 01.11.2022 року за заявою власника житла, згідно підпункту 2 пункту 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в України», а також додано витяг №2022/000974526 від 02.11.2022 року з реєстру територіальної громади.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог місцевий суд керувався тим, що судом не здобуто доказів на підтвердження існування обставин, які б могли бути підставою для визнання незаконними та скасування рішень та дій Козинської селищної ради Обухівського району Київської області щодо зняття ОСОБА_2 з реєстрації.

Витяги з Державного реєстру речових прав від 14.11.2022 року, надані представником позивача, як заперечення права власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 , наявність між позивачем та третьою особою інших спорів, в т.ч. і не виконаних рішень судів, не спростовують встановлених в судовому засіданні обставин правомірності зняття позивача з реєстрації місця проживання.

Суд на підставі поданих сторонами доказів погодився з тим, що ОСОБА_3 є власником житла, його право на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій не скасовано і не визнано недійсним в установленому законом порядку.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та постановляє рішення щодо суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Суд касаційної інстанції неодноразово виснував про те, що спір про скасування рішення, запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно, а державний реєстратор є неналежним відповідачем у такій категорії справ (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 200/11374/18, провадження № 61-17508св20).

У постанові від 27 липня 2023 року у справі № 420/13945/22 Верховний Суд з посиланням на усталену практику Великої Палати Верховного Суду зробив висновок про те, що спір про визнання протиправним дій та рішення Департаменту надання адміністративних послуг про скасування/зняття з реєстрації місця проживання позивача хоча й обґрунтований посиланням на порушення відповідачем встановленого законом порядку зняття з реєстрації місця проживання, проте зводиться до порушення житлових прав позивача та його незгоди з позбавленням права користування житловим приміщенням та зняттям з реєстраційного обліку, проведеним на підставі заяви власника житла, тому цей спір насамперед стосується права користування житловим приміщенням та має приватноправовий характер.

Тому очевидно, що спір про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування як державного реєстратора, яким скасовано (припинено) речове право позивача на нерухоме майно (зокрема, право користування таким майном) так само в першу чергу пов`язаний з порушенням цивільного речового права позивача на нерухоме майно іншою особою, а саме особою, за заявою та в інтересах якої таке речове право було скасовано/припинено.

Такий висновок підтримано й Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 лютого 2023 року в справі № 489/3691/20, у якій вказано, що: «спір про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису або рішення державного реєстратора про зняття особи з реєстрації місця може розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на житло іншою особою. Належним відповідачем у такому спорі є особа, за заявою якого позивача було знято з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні та його власник на момент розгляду справи, за рахунок якого можливо задовольнити таку позовну вимогу. Органи реєстрації, що забезпечують формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи, або його посадові особі, не можуть виступати належними відповідачами у такому спорі. Такий орган лише зобов`язаний виконати відповідне рішення суду незалежно від того, чи був цей орган залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений».

У справі, яка переглядається, зміст і характер відносин між учасниками справи та встановлені фактичні обставини свідчать, що спір виник між ОСОБА_2 як особою, право користування якого житловим приміщенням припинено рішенням державного реєстратора, та ОСОБА_3 як особою, на підставі заяви та в інтересах якого таке припинення (зняття з місця реєстрації) було здійснено.

Тобто, в цій справі наявний спір між фізичними особами щодо користування нерухомим майном, а Козинська селищна рада Обухівського району Київської області в площині спірних правовідносин здійснює лише технічну функцію, яка полягає в забезпеченні формування та ведення реєстру територіальної громади, обліку задекларованого місця проживання та зміни місця проживання членів такої громади.

З огляду на викладене Козинська селищна рада Обухівського району Київської області є неналежним відповідачем у цій справі, а тому в задоволенні позовних вимог слід було відмовити саме з цієї підстави. Належними відповідачами, тобто особами, за рахунок яких можливо задовольнити позовні вимоги, є ОСОБА_3 як особа, за заявою якої позивача знято з реєстрації місця проживання, та власник нерухомого майна, якщо позивач наполягає на тому, що власником спірного житлового будинку є не ОСОБА_3 , а інша особа.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, проте помилився з мотивами такої відмови, в зв`язку з чим рішення місцевого суду підлягає зміні шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності висновків місцевого суду по суті спору суд апеляційної інстанції не аналізує, оскільки передусім суд має з`ясувати коло учасників справи, і якщо склад учасників є неналежним, то суд відмовляє в позові саме з цієї підстави, не розглядаючи спір по суті.

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25 липня 2023 року в справі № 522/12835/19.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності до ч. 4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Керуючись вказаними нормами процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

В частині відмови в задоволенні позову рішення залишити без змін.

Враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду в позові також відмовлено, перерозподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Горбового Володимира Анатолійовича в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2024 року.

Головуючий О. В. Желепа

Судді О. В. Немировська

А. М. Стрижеус