Ухвала

23 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 637/982/21

провадження № 61-2001ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвинова Наталія Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович, про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, скасування рішення державного реєстратора, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

5 лютого 2024 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 січня 2024 року, повний текст якої складено 1 лютого 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Проте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зазначено відповідних відомостей щодо наявності або відсутності у них електронних кабінетів.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень

пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний

пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не відповідає зазначеним вимогам закону.

Заявники узагальнено посилаються на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, на постанови Верховного Суду, проте не зазначають конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у касаційній скарзі заявляють клопотання про скасування рішення Диканського районного суду Полтавської області

від 19 вересня 2023 року та постанови Полтавського апеляційного суду

від 22 січня 2024 року в частині визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, скасування постанов приватного виконавця та ухвалення у цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Диканського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2023 року в частині вирішення вимог про скасування постанов приватного виконавця не переглядалася в апеляційному порядку.

Статтею 409 ЦПК України визначено повноваження суду касаційної інстанції.

Особи, які подають касаційну скаргу, мають зазначити судові рішення, що оскаржуються, та викласти вимоги касаційної скарги щодо результатів її розгляду у відповідності до повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 409 ЦПК України.

За таких обставин заявникам необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, зазначивши у ній обов`язкові підстави касаційного оскарження та уточнивши клопотання касаційної скарги, надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Касаційна скарга містить клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звільнення їх від сплати судового збору за подання касаційної скарги, яке обґрунтоване тим, що заявники як споживачі звільнені від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки у даному випадку заявники не є споживачами у розумінні статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому заявники не можуть користуватися правом звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір у визначеному розмірі та відсутність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника стосовно можливості звернення до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати касаційної скарги судовим збором у встановленому розмірі) у цій справі дотримано.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання позову, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн).

Як встановлено зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові рішення оскаржують в частині вирішення двох вимог немайнового характеру (визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги).

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, встановлених згідно із статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позову немайнового характеру.

Тому за подання касаційної скарги заявникам необхідно сплатити судовий збір у розмірі по 1 816 грн (908*200%) кожному, про що надати відповідні документи, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 січня 2024 року залишити без руху.

Надати заявникам десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко