Справа № 453/1942/23
№ провадження 2/453/137/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И /заочне/
12 березня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Брони А.Л.
секретаря судового засідання Брони А.Л.,
без учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -
17.11.2023 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Комарницької М.В. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить ухвалити рішення, відповідно до якого визнати за нею право власності на будинок садибного типу (позначений у технічному паспорті літерою «А-1»), загальною площею 78,4 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай літера «Б», літна кухня літера «В», сарай літера «Д», навіс літера «Є», убиральня літера «Ж», огорожа «№2», ворота «№3», огорожа «№4», огорожа «№5», вимощення «№6», колодязь «№7», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 24.11.2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 09.01.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд.
Позовна заява обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 мати- ОСОБА_3 , після смерті котрої відкрилась спадщина за законом, до складу якої увійшов, зокрема, спірний будинок. Померла ОСОБА_3 за життя не складала заповітів чи спадкових договорів.
Згідно довідки № 1508 від 17.11.2023 року, виданої старостою смт. Верхнє Синьовидне, за відомостями Сколівської міської ради, згідно схематичного плану селища смт. Верхнє Синьовидне, затвердженого рішенням № 42 від 24.02.2009 року, будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначено, що окрім позивачки, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є дочка такої ОСОБА_2 , яка спадщину не прийняла та не зверталася з відповідною заявою у органи нотаріату.
09 листопада 2023 року позивачка звернулася у Сколівську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , однак листом від 09.11.2023 року № 598/01-16 державним нотаріусом було відмовлено їй у видачі такого у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.
На підставі наведеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку позивачка вважає, що наявні достатні підстави для визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але попередньо її представник адвокат Комарницька М.В. подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі довірителя, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена про дату та час проведення судового засідання, в таке не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч.3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, врахувавши заяви сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положенням ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки - ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 20.01.2009 року Верхньосиньовидненською селищною радою Стрийського району Львівської області на підставі актового запису № 06.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 07.09.2011 року Верхньосиньовидненською селищною радою Стрийського району Львівської області згідно актового запису № 56.
Факт родинних відносин між позивачкою та її батьками підтверджується наступними доказами.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 25.05.1985 року Верхньосиньовидненською селищною радою Стрийського району Львівської області, батьками позивачки записані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого 25.10.2008 року Амур-Нижньодніпровського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, 25.10.2008 року між позивачкою та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб та присвоєно прізвище дружині « ОСОБА_6 ».
Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на усе належне їй майно, до складу якої увійшов, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя ОСОБА_3 заповітів чи спадкових договорів не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованою 10.10.2023 року Сколівською державною нотаріальною конторою за № 74269713.
Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , окрім позивачки, є дочка такої відповідачка у справі ОСОБА_2 , яка спадщину не прийняла, із заявою про прийняття спадщини в Сколівську державну нотаріальну контору не зверталася.
09 листопада 2023 року позивачка звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , зазначивши, що спадщину вона прийняла відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України шляхом спільного проживання зі спадкодавцем до дня смерті останньої.
Однак згідно листа завідувача Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Батлюк В.І. № 598/01-16 від 09.11.2023 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.
З технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, виготовленого 17.10.2023 року Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації та довідки № 2323 від 02.11.2023 року вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), збудованого у 1973 році, становить 78,4 кв. м., з них житлова площа - 53,2 кв. м. та допоміжна 25,2 кв. м.Крім цього, до вищевказаного будинку відносяться господарські будівлі та споруди: сарай літера «Б», літна кухня літера «В», сарай літера «Д», навіс літера «Є», убиральня літера «Ж», огорожа «№2», ворота «№3», огорожа «№4», огорожа «№5», вимощення «№6», колодязь «№7». Згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстроване. Інвентаризаційна вартість нерухомого майна становить 443 485 грн.
Згідно довідки № 1508, виданої 17.11.2023 року старостою смт. Верхнє Синьовидне, с. Межиброди, с. Дубина В. Мицик, за відомостями Сколівської міської ради, згідно схематичного плану селища смт. Верхнє Синьовидне, затвердженого рішенням № 42 від 24.02.2009 року, будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).
Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Відповідно до абз.3 ч.2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно ч.3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до норм ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що ОСОБА_3 набула за життя право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Таким чином, оскільки позивачка іншим способом, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно не має можливості, з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 1223, 1268, 1296, 1297, 1299 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 90, 95, 258-259, 264-265, 268, 280-281 Цивільного процесуального кодексу України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на будинок садибного типу (позначений у технічному паспорті літерою «А-1»), загальною площею 78,4 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами: сарай літера «Б», літна кухня літера «В», сарай літера «Д», навіс літера «Є», убиральня літера «Ж», огорожа «№2», ворота «№3», огорожа «№4», огорожа «№5», вимощення «№6», колодязь «№7», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається безпосередньо до Сколівського районного суду Львівської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Учасники справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.
Суддя