Провадження № 2/161/919/24
У Х В А Л А

12 березня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву представника позивача адвоката Колошкіна П.І. про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа № 161/18858/23, предметом якої є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 18.11.2021 року в сумі 300000 грн., три відсотка річних за період з 02.07.2023 року по 24.10.2023 року в сумі 2811 грн., а також судові витрати по справі.

08.03.2024 року представником позивачки було подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт на грошові кошти та нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме: на приміщення зерноскладу, загальною площею 1192,7 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 302811 грн. В обгрунтування заяви останній зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову необхідне для недопущення відчуження відповідачем спірного майна, яке, у тому числі, може бути використаним для задоволення потреб його довірительки у разі задоволення позову.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду заяви у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується дана заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням наявності ризиків, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, вважає за необхідне задовольнити заяву з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням в цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Отже, зі змісту ст. ст. 149 та 151 ЦПК України вбачається, що до предмету доказування під час розгляду заяви про забезпечення позову, зокрема входять обставини, які свідчать про те, що невжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити у майбутньому виконання рішення суду.

Суд вказує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У своїй заяві про забезпечення позову адвокат Колошкін П.І. просить суднакласти арешт на приміщення зерноскладу, загальною площею 1192,7 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 302811 грн., яке належить на праві власності відповідачу.

Однак, як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 368320197 від 04.03.2024 року, право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна 14.12.2021 року було зареєстровано за ОСОБА_3 .

Оскільки приміщення зерноскладу, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , не належить ОСОБА_2 , підстави для накладення на нього арешту відсутні.

При цьому, суд не вбачає правових підстав для задоволення заявленої вимоги про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 , оскільки на обгрунтування такої заявником (представником позивача) не надано жодних доказів про наявність у відповідача відкритих банківських рахунків із зазначенням відповідних банківських установ, тобто дана вимога є неконкретизованою.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 244, 259-261, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені заяви представника позивача адвоката Колошкіна П.І. про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений 12 березня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська