Справа № 333/468/24
Провадження № 2-з/333/8/24
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний виконавець Проценко Антон Юрійович, про визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний виконавець Проценко Антон Юрійович, про визнання правочину недійсним.

Одночасно із позовною заявою позивачем надано заяву про забезпечення позову, в якій остання просить накласти арешт на автомобіль марки Tesla, модель Model 3, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , заборонити органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного авто, заборонити ОСОБА_4 користуватись та іншим чином розпоряджатись зазначеним авто, в тому числі переобладнувати, розбирати його на запчастини, укладати договори застави оренди, купівлі-продажу, дарування.

В обґрунтування заяви вказано, що позивачем до суду подано заяву про визнання правочину від 02.12.2023 року щодо відчуження на користь ОСОБА_4 автомобіль марки Tesla, модель Model 3, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , що належало на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 недійсним, вважає, що відсутність забезпечення та можливе вчинення реєстраційної дії унеможливить виконання рішення у разі його задоволення.

Оскільки відповідно до п. 13 ст. 7, ч. 3 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, тобто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та без проведення судового засідання, фіксування останнього за допомогою звукозаписувальних технічних засобів згідно зі ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.

Вивчивши матеріали заяви та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Як встановлено, у ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За змістом ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити засоби забезпечення позову, в тому числі шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Тобто арешт на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Позивач просить накласти арешту на транспортний засіб - автомобіль марки «Tesla», модель «Model 3», VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , однак в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи, які б підтверджували факт того, що відповідач ОСОБА_4 є власником зазначеного транспортного засобу, що суперечить вимогам ст. 81 ЦПК України.

З клопотанням про витребування правовстановлюючих документів позивачка до суду не зверталась.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, відповідно до вищевказаної норми закону, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику про необхідність надання додаткових доказів щодо власника майна на яке позивач просить накласти арешт для забезпечення позову.

У разі неможливості отримання вказаних доказів самостійно, позивач має право звернутися до суду в порядку, передбаченому ст.ст. 116-118 ЦПК України, із заявою про забезпечення доказів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність на цей час правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153, 260 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний виконавець Проценко Антон Юрійович, про визнання правочину недійсним залишити без задоволення.

Сторони можуть отримати інформацію про стан розгляду справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://court.gov.ua/fair/sud0812/

Роз`яснити, що заявник не позбавлений можливості на повторне звернення до суду із заявою після усунення умов, що були підставою для відмови в задоволені заяві.

Копію цієї ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва