УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №712/11457/19

Провадження № 4-с/712/15/24

20 лютого 2024 р. м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі

головуючого-судді Марцішевської О.М.,

за участю секретаря судових засідань Шевченко О.П.

заявниці (стягувача) ОСОБА_1

державних виконавців Чорної С.А., Анісімова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), боржник ОСОБА_2 -

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2024 року заявниця звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця органу примусового виконання.

В обґрунтування скарги посилалась на те, що державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) здійснюється виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 712/11457/19, виданого 09.12.2021 Соснівським районним судом м. Черкаси про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 у спосіб, встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року "Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 .

Відповідно до змісту резолютивної частини рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 16 липня 2021 року, дане рішення має виконуватись не одноразово, а періодично відповідно до графіка побачень між стягувачкою та малолітнім сином. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року не виконувалось жодного разу періодично до графіку у примусовому порядку державними виконавцями після відкриття виконавчого провадження.

Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на ст.129-1 Конституції України.

12 січня 2024 року старший державний виконавець Чорна С.А. у виконавчому провадженні № 68129406 з примусового виконання виконавчого листа № 712/11457/19, виданого 09.12.2021 Соснівським районним судом м. Черкаси здійснила дії поза межами компетенції та у спосіб, не встановлених законом, склавши акт про те, що 1) вона мала телефону розмову з боржником ОСОБА_2 , 2) під час розмови роз`яснила йому, що мала розмову з дитячим лікарем-психологом Черкаської міської лікарні Луцик Н.В., 3) дитячий лікар-психолог Черкаської міської лікарні Луцик Н.В. передала через державного виконавця пораду (рекомендацію) щодо відвідування боржником разом з неповнолітнім ОСОБА_3 лікаря-спеціаліста в галузі дитячої психології, 4) боржник ОСОБА_2 відповів державному виконавцю, що обов`язково звернеться до лікаря, про що повідомить державного виконавця, яка передала йому номер телефону лікаря для зв`язку з ним.

Стягувача державний виконавець не повідомила про правові підстави, мету її спілкування з лікарем психологом у рамках виконавчого провадження та за яких причин такі дії виконавцем були реалізовані.

Також державний виконавець не виносила постанову про залучення експерта або спеціаліста у виконавчому провадженні.

Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає дії державного виконавця у вищезазначений спосіб.

Старший державний виконавець Чорна С.А., діючи у такий спосіб, фактично незаконно втрутилась в особисте і сімейне життя стягувача та малолітньої дитини та порушила права і свободи заявниці на повагу до приватного і сімейного життя, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 5 Конвенції про права дитини.

Посилаючись на ст. 19, 32, ч.2 ст.129-1 Конституції України, ст.7, 13, ч.2 ст.18, ч.3 ст.157 Сімейного Кодексу, ч. 1, 2, 3 ст.20, ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», ч.1,2 ст.5 ЦПК України, просила: визнати дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Чорної Світлани Андріївни, що відбулися 12 січня 2024 року та були спрямовані на її спілкування із лікарем психологом ОСОБА_4 та у цьому зв`язку із боржником ОСОБА_2 щодо відвідування малолітнім ОСОБА_2 , лікаря психолога неправомірними та такими, що були вчинені поза межами повноважень державного виконавця та не у відповідності до Конституції та законів України. Визнати дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Чорної Світлани Андріївни, що відбулися 12 січня 2024 року такими, що порушують положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (з протоколами) (Європейська конвенція з прав людини; положення статті 5 Конвенція про права дитини), положення статті 32 Конституції України та є втручанням у приватні та сімейні права ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_3 .

24 січня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_1 .

31 січня 2021 року до суду державним виконавцем Анісімовим О.О. скеровано відзив на скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні за необґрунтованістю.

В обґрунтування заперечень зазначає, що в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 712/11457/19, виданого 09.12.2021 року, враховуючи випадки відмови дитини від спілкування з стягувачкою та думку останньої про можливий психологічний вплив боржника на дитину, державним виконавцем здійснено заходи, спрямованих на пошук з метою подальшого залучення в рамках виконавчого провадження спеціаліста в галузі дитячої психології. Про здійснення вказаних заходів був складений Акт від 09.01.2024р. про те, що під час телефонної розмови з дитячим психологом ОСОБА_4 було отримано наступну інформацію: «для того, щоб провести спілкування з дитиною , останню повинен привести за власним бажанням той з батьків, з ким проживає дитина. Проводити спілкування примусово або за відсутності будь-якого з батьків заборонено». В подальшому було проведено телефону розмову з боржником (тим з батьків, з ким проживає дитина), в ході якої передано рекомендації спеціаліста з дитячої психології, вказана дія відображена у Акті від 12.01.2024 р. Вказував, що дії старшого виконавця Чорної С.А. не мали жодного безпосереднього впливу на приватне життя стягувача, оскільки стосувались професійних обов`язків посадової особи органу примусового виконання. Також заявниця не навела будь-якого конкретного наслідку для свого приватного життя, який би був безпосередньо і причинно-наслідково пов`язаний з оспорюваними діями державного виконавця, а тому скаргу вважає необґрунтованою. Оскільки оскаржувані дії вчинені без порушень чинного законодавства, в межах повноважень та без порушень прав чи свобод стягувача, просив відмовити у скарзі.

Заявниця (стягувач) ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила її задовольнити у повному обсязі з викладених у ній підстав. Додатково вказувала, що втручання у її права на повагу до приватного та сімейного життя мало місце через розголошення державним виконавцем при спілкуванні з спеціалістом конфіденційної персональної інформації про заявницю та її дитину, яка державному виконавцю стала відома при здійсненні виконавчого провадження, також державний виконавець передала у спосіб, не передбачений законом рекомендацію звернутись боржнику з дитиною до психолога. Про залучення спеціаліста державний виконавець постанову не виносила. Внаслідок таких дій заявниці завдано моральних страждань, погіршився її сон та настали інші негативні наслідки. Не заперечуючи необхідність залучення в рамках виконавчого провадження спеціаліста в галузі дитячої психології, вважала належними дії виконавцю щодо пошуку такого спеціаліста шляхом надіслання у лютому 2024 року відповідної вимоги.

Державні виконавці Чорна С.А., Анісімов О.О. в судовому засіданні заперечували порушення законодавства та прав і свобод стягувача внаслідок оскаржуваних дій, які були спрямовані на вжиття заходів для виконання судового рішення. Також заперечували розголошення державним виконавцем при спілкуванні з спеціалістом будь-якої конфіденційної персональної інформації про заявницю та її дитину.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку учасників процесу, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/11457/19 зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 у спосіб встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_5 з малолітнім сином ОСОБА_3 ».

12 січня 2022 року постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 712/11457/19 від 09.12.2021 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.07.2022 р., залишеною без зміни постановою Черкаського апеляційного суду від 13.09.2002 р., скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення державного виконавця задовольнити частково. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у розгляді заяви стягувача ОСОБА_1 № 1 від 21 лютого 2022 року про залучення до виконавчих дій у виконавчому провадженні № 68129406 представника органу опіки і піклування та спеціаліста у галузі дитячої психології. Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження № 68129406 від 02.05.2022 р. Зобов`язано державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити розгляд заяви стягувача ОСОБА_1 № 1 від 21 лютого 2022 року про залучення до виконавчих дій у виконавчому провадженні №68129406 представника органу опіки і піклування та спеціаліста у галузі дитячої психології.

З липня 2023 року виконавче провадження здійснюється у Першому відділі державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до Акту від 09.01.2024 р. державним виконавцем здійснено телефонний дзвінок дитячому психологу лікарю Черкаської дитячої міської лікарні ОСОБА_4 з метою залучення її як спеціаліста у галузі дитячої психології у виконавчих діях для забезпечення наданні дитині належної професійної цільової підтримки, яка буде важливою для дитини аби звикнути до думки про регулярні побачення її з матір`ю. В розмові лікарем роз`яснено виконавцю, що для цього до неї повинен звернутися батько, оскільки на даний час він опікується дитиною, для отримання направлення на прийом до лікаря, який в свою чергу на призначений день і час повинен привести дитину для проведення роботи з нею і з батьком в його присутності.

Відповідно до Акту від 12.01.2024 р. в телефонній розмові з боржником ОСОБА_2 державним виконавцем було роз`яснено про те, що відбулась розмова з дитячим лікарем-психологом Черкаської дитячої міської лікарні Луцик Н.В. та передано пораду (рекомендацію) останньої щодо відвідування боржником разом з дитиною ОСОБА_3 відповідного лікаря (спеціаліста у галузі дитячої психології). На що боржник відповів, що обов`язково звернеться до вищевказаного лікаря найближчим часом, про дату і час прийому в обов`язковому порядку повідомить державного виконавця. Державним виконавцем надано номер телефону лікаря для зв`язку з ним.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В силу вимог ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону "Про виконавче провадження"виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.18 Закону "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Положеннями статті 64-1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 Закону України "Про виконавче провадження". У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40).

Європейський суд з прав людини вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (ZHOVNER v. UKRAINE, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Відповідно до ст.2 ЦПК України одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права.

Правова визначеність є ключовою у питанні розуміння верховенства права та проявляється у двох аспектах: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права й дотримання стандартів належної правової процедури й вимог чинного законодавства для забезпечення права особи у своїх діях розраховувати на розумну та передбачувану стабільність існуючого законодавства та можливість передбачати наслідки застосування норм права.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає частково обґрунтованими доводи скарги, виходячи з такого.

Судом встановлено, що оскаржувані дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), зафіксовані у акті від 12 січня 2024 року при примусовому виконанні виконавчого листа Соснівського районного суду м.Черкаси № 712/11457/19, виданого 09.12.2021р. вчинені старшим державним виконавцем Чорною С.А. для цілей залучення спеціаліста у галузі дитячої психології з метою забезпечення виконання судового рішення, проте з порушенням встановленої законом процедури, а саме без попереднього винесення постанови про залучення у встановленому законом порядку конкретного спеціаліста у рамках виконавчого провадження.

Внаслідок вказаних дій порушені права стягувача на дотриманням встановленої законом процедури примусового виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення скарги в частині визнання дій державного виконавця, зафіксованих у акті від 12 січня 2024 року при примусовому виконанні виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси № 712/11457/19, виданого 09.12.2021р такими, що вчинені не у спосіб, що передбачений Законом України "Про виконавче провадження".

При цьому суд враховує пояснення учасників, що після подачі скарги державним виконавцем вчиненні у встановленому законом порядку дії щодо пошуку спеціаліста для цілей залучення в рамках виконавчого провадження шляхом надіслання у лютому 2024 року відповідної вимоги, а тому суд не вбачає підстав для зобов`язання посадової особи органу державної виконавчої служби вчинити певні дії для усунення порушення.

В іншій частині скарга не підлягає до задоволення, оскільки зафіксовані в акті від 12.01.2023р. дії стосуються спілкування державного виконавця з боржником, який є учасником виконавчого провадження. Зміст спілкування з приводу залучення спеціаліста та методики дослідження не стосується розголошення конфіденційної або персональної інформації про заявницю та її дитину.

Зафіксовані у акті від 09.01.2024 р. дії державного виконавця не входять до предмету оскарження у скарзі ОСОБА_1 від 22.01.2024 р., якою оскаржуються дії державного виконавця, зафіксовані у акті від 12.01.2024р. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Таким чином, в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт втручання посадових осіб органу примусового виконання у право заявниці на повагу до приватного та сімейного життя.

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 353, 447, 449, 451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), зафіксовані у акті від 12 січня 2024 року при примусовому виконанні виконавчого листа Соснівського районного суду м.Черкаси № 712/11457/19, виданого 09.12.2021р. про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 у спосіб, встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року "Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 такими, що вчинені не у спосіб, що передбачений Законом України "Про виконавче провадження".

В іншій частині у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію стосовно справи можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст ухвали виготовлено 22 лютого 2024 року.