22.02.2024 Єдиний унікальний номер 205/1874/24
Єдиний унікальний номер № 205/1874/24
Провадження № 2з/205/204/24
УХВАЛА

22 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Басова Н.В., ознайомившись з матеріалами клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Індюкової Тетяни Володимирівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» та ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2024 року до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява, в якій позивач просила визнати протиправними дії АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» стосовно безпідставного ненадання послуг електропостачання відповідно до укладеного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 26 жовтня 2023 року; зобов`язати АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» під`єднати квартиру АДРЕСА_1 до електромереж та поновити постачання електричної енергії у відповідності до укладеного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 26 жовтня 2023 року; зобов`язати ОСОБА_2 надати відповідну письмову згоду АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» на укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 26 жовтня 2023 року та користування послугами.

Також 19 лютого 2024 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову шляхом зобов`язання АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» під`єднати квартиру АДРЕСА_1 до електромереж та поновити постачання електричної енергії у відповідності до укладеного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 26 жовтня 2023 року, на момент розгляду справи по суті.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 лютого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Вказане відповідає правовому висновку висловленому Верховним Судом 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

Згідно з ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Разом з тим, запропоновані позивачем заходи забезпечення позову за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 150-153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Індюкової Тетяни Володимирівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» та ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. В разі, якщо ухвала була постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, то вона набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.В. Басова .