Справа № 946/1707/23
Провадження № 2/946/702/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 лютого 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: Бальжик О.І.

за участю секретаря: Богдан А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

І. Суть позовної заяви

1.1. 09 березня 2023 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (надалі ПрАТ «УДП»), в якому просив:

(І) визнати незаконним та скасувати наказ №76Б від 14 лютого 2023 року про припинення повноважень ОСОБА_1 на посаді начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр» ПрАТ «УДП» та звільнення її з посади начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр» ПрАТ «УДП» відповідно до пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України - припинення повноважень посадової особи, з 15 лютого 2023 року;

(ІІ) поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр» ПрАТ «УДП»;

(ІІІ) стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 282 450 гривень 20 копійок (а.с.194);

(ІV) стягнути судові витрати на правничу допомогу в сумі 24 000 гривень (а.с.195-199).

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що посада начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр» ПрАТ «УДП» не відноситься до кола суб`єктів трудових правовідносин, до яких може застосовуватися така додаткова підстава для звільнення, як припинення повноважень посадових осіб та позивач був прийнятий на роботу безстроково, без укладення трудового контракту, у якому б було визначено термін перебування на посаді, а також порядок припинення повноважень. Відокремлений підрозділ «Учбовий центр»є відокремленим структурним підрозділом ПрАТ «УДП», що здійснює освітню діяльність та задовольняє потреби ПрАТ «УДП» з професійного навчання працівників ПрАТ «УДП». Підрозділ підпорядковується безпосередньо Голові Правління ПрАТ «УДП». Підрозділ не є юридичною особою та не може бути позивачем та відповідачем у місцевих, апеляційних судах, в тому числі загальних, адміністративних і господарських судах України, тощо. Начальник відокремленого підрозділу «Учбовий центр» ПрАТ «УДП» організовує навчально-виробничу діяльність та забезпечує професійне навчання працівників ПрАТ «УДП» відповідно до потреб, призначається на посаду наказом по ПрАТ «УДП» за рішенням Правління ПрАТ «УДП», переміщається та звільняється з посади згідно з чинним законодавством України. Начальник Підрозділу підпорядковується безпосередньо голові Правління ПрАТ «УДП». Розірвання трудового договору за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП можливе за наявності попереднього припинення повноважень посадової особи, тобто рішення вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників. Тому для звільнення за вказаною нормою мають бути присутні обставини: звільнений працівник повинен бути посадовою особою товариства та повинно заздалегідь відбутись припинення його повноважень (окреме рішення вищого органу управління), що в наступному є підставою для розірвання з ним трудового договору в порядку, передбаченому чинним законодавством України та статутними документами господарського товариства.

ІІ. Процедура

2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 09 березня 2023 року, справа №946/1707/23 передана на розгляд судді Бальжик О.І. (а.с.54).

2.2. 21 березня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.55).

2.3. Ухвалою від 24 квітня 2023 року допущено участь представника позивача у судовому засідані в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с.85).

2.4. Ухвалою суду від 15 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі (а.с.187, 189).

2.5. Під час розгляду справи здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

ІІІ. Позиції учасників

3.1. Позивачка, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, направивши представника з належним чином посвідченими повноваженнями.

3.2. У судовому засіданні представник позивачки позовну заяву підтримав у повному обсязі та наполягав на її задоволенні на підставі викладених у ній доводів. Додатково зазначив, що позивач не мала повноважень звільняти та приймати на роботу людей, а також не вирішувала кадрових питань, а лише надавала пропозиції. У всіх посадових інструкціях працівників ПрАТ «УДП» прописано, що вони приймаються та звільняються наказом керівника ПрАТ «УДП». Довіреність №Д/ЮС від 26 січня 2022 року діє до 31 грудня 2022 року без права передоручення та яка не була пролонгована, а всі повноваження передані іншій особі - не працівнику Учбового центру. Відповідно до положень про закупівлю позивачка взагалі не має жодних повноважень без довіреності. Повноваження позивачки були повністю паралізовані, договірна робота тільки через погодження та тільки особою з довіреністю, яка у неї була відсутня. Таким чином, не видавши довіреність на ім`я позивачки у 2023 році на вчинення дій від імені відокремленого підрозділу «Учбовий центр» ПрАТ «УДП», відповідач фактично позбавив її вирішувати будь-які питання діяльності підрозділу. Посада начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр» ПрАТ «УДП» не відноситься до кола суб`єктів трудових правовідносин, до яких може застосовуватися така додаткова підстава для звільнення, як припинення повноважень посадових осіб. Позивач був прийнятий на роботу безстроково, без укладення трудового контракту, у якому б було визначено термін перебування на посаді, а також порядок припинення повноважень. Відповідачем не надано жодних доказів на спростування фактів того, що позивачка мала адміністративні або розпорядчі повноваження (з використання майна, розпорядження коштами, тощо) або доказів негативного впливу на управлінську діяльність відокремленого підрозділу «Учбовий центр» ПрАТ «УДП».

Як вказує відповідач, наказом №344-ОБ від 29 травня 2023 р. був скасовано наказ № 76 «б» від 14 лютого 2023 року про звільнення позивачки та введено до штатного розпису ВП «Учбовий центр» посаду начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр». Однак, як вбачається з штатного розпису ВП «Учбовий центр», затвердженого наказом ПрАТ «УДП» 31 серпня 2023 року №856-ОП, посаду начальника було введено тільки 31 серпня 2023 року. На переконання представника позивачки, поновлення позивачки на посаді не є перешкодою для надання судом оцінки оспорюваному наказу роботодавця на предмет законності, та у випадку встановлення дійсних порушень трудових прав позивачки застосувати відповідні наслідки.

3.3. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, надавши 10 квітня 2023 року відзив на позовну заяву (а.с.61-66). За змістом відзиву, відокремлений підрозділ «Учбовий центр» веде самостійний баланс, який є складовою частиною балансу ПрАТ «УДП», має поточні рахунки у національній валюті в установах банків, круглу печатку, штамп, бланки зі своїм найменуванням та символами, інші реквізити. Підрозділ має право у порядку, встановленому законодавством і ПрАТ «УДП», укладати угоди, набувати майнових та особистих немайнових прав та виконувати інші обов`язки. Підрозділ наділений широким колом прав. У підпорядкуванні начальника підрозділу перебуває значна кількість працівників: заступник начальника, помічник начальника з учбової частини, методист, бібліотекар, інспектор, головний бухгалтер, бухгалтер І категорії, касир (інкасатор), юрисконсульт, лікар (інструктор), помічник начальника з господарської частини, допоміжний персонал, навчально-тренажерне судно «Новий Донбас», радіолокаційний тренажер, ГСМЗЛ (тренажерний комплекс глобальної морської системи зв`язку), кабінет спеціальної підготовки.Підрозділ самостійно розпоряджається грошовими коштами для придбання матеріалів та інших витрат, що забезпечують належну фінансово-господарську діяльність, в межах плану, затвердженого ПрАТ «УДП». Підрозділ проводить своєчасний, повний та достовірний бухгалтерський і податковий облік фінансово-господарської діяльності підрозділу та статистичної звітності згідно з чинним законодавством. Особисту відповідальність за здійснення фінансово-господарських операцій несе начальник та головний бухгалтер підрозділу. Безпосередньо начальнику підрозділу також підпорядковуються внутрішньоструктурні підрозділи, які функціонують у підрозділі: бухгалтерія, навчальне відділення, тренажерний комплекс глобальної морської системи зв`язку, радіолокаційний тренажер, учбовий штат навчально-тренувального судна «Новий Донбас», допоміжний персонал. Начальник підрозділу має право видавати розпорядження та накази стосовно питань діяльності підрозділу, що є обов`язковими для всіх працівників підрозділу та осіб, які навчаються; сплачувати рахунки за послуги, розпоряджатися коштами для придбання матеріалів, а також забезпечувати належну фінансово-господарську діяльність підрозділу; самостійно, в межах своєї компетенції, вирішувати питання діяльності підрозділу за винятком тих, що віднесені Статутом ПрАТ «УДП» до компетенції Правління ПрАТ «УДП» або інших органів управління ПрАТ «УДП»; укладати договори, видавати довіреності, відкривати в установах банків поточний рахунок у національній валюті; підписувати та видавати міжнародні сертифікати і кваліфікаційні свідоцтва за результатами професійного, спеціального або спеціалізованого навчання, підвищення кваліфікації як працівників ПрАТ «УДП», так і сторонніх організацій; представляти ПрАТ «УДП» в Міністерстві інфраструктури України, МОН України, інших організаціях з питань професійної підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації працівників. На сьогодні досі у законодавстві про працю визначення поняття «посадова особа» відсутнє. Для заповнення цієї прогалини Державна інспекція України з питань праці надала роз`яснення від 24 липня 2014 року, згідно з якими терміни «посадова особа» та «службова особа» є синонімічними. У даному випадку позивач як начальник відокремленого підрозділу прийнятий на посаду з визначеними повноваженнями, які є самостійними, мають чітко виражений владний характер, надають широкий обсяг можливостей для впливу на управлінську діяльність підприємства, а тому відповідають і застосовуваному заходу у вигляді негайного припинення повноважень. Норма пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України не містить жодних обмежень щодо кола посадових осіб, на яких розповсюджується її дія, що у сукупності з вищенаведеними роз`ясненнями щодо визначення понять «посадова особа» та «службова особа» свідчить про те, що відповідач правомірно застосував зазначену норму права, а тому підстави для визнання наказу про звільнення незаконним відсутні. В результаті внесення змін до КЗпП України законодавець забезпечив можливість роботодавцю у будь-який момент без зазначення підстав припиняти повноваження посадових осіб, які мають адміністративні та розпорядчі повноваження, та звільняти їх з цих підстав з метою забезпечення невідкладного переходу повноважень з використання майна, розпорядження коштами, видачі документів, тощо від посадової особи до підприємства. Отже, саме для припинення негативного впливу на управлінську діяльність товариства і були внесені додаткові підстави для розірвання трудового договору за ст. 41 КЗпП України. Сам по собі правовий статус одноособового керівника/начальника відокремленого підрозділу), з яким укладено трудовий договір на відповідних умовах, значно відрізняється від статусу інших працівників, які мають безпосереднього керівника, що скеровує їх роботу та несе відповідальність. Так, враховуючи наявність у позивача таких повноважень як прийняття/звільнення всіх працівників підрозділу, права розпоряджатися майном та коштами підрозділу, можливості укладати договори, у тому числі майнового характеру, та представляти ПрАТ «УДП» на рівні міністерств, очевидним є належність такого виду посад до тих, на які розповсюджується дія п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Таким чином, вважала, що ПрАТ «УДП» правильно застосовано норму права для припинення трудових відносин з позивачем. Більше того, роботодавець не тільки не порушив норми трудового законодавства під час розірвання трудового договору з позивачем, а й забезпечив виплату найбільшої можливої вихідної допомоги, передбаченої ст. 44 КЗпП України.

Позивачка посилається на довіреність, видану на ім`я ОСОБА_3 , а також на наказ, якими начебто повноваження позивачки передані іншій особі. Наказом ПрАТ «УДП» від 27 грудня 2022 №821 чітко визначено, що підпорядкування керівника ВП «УЦ» керівнику проекту здійснюється лише в межах виконання плану заходів щодо підвищення матеріально-технічного, кадрового, інформаційного та навчально-методологічного забезпечення діяльності ВП «УЦ», що не скасовує дію Положення про підрозділ та посадової інструкції начальника підрозділу. Оскільки саме цими внутрішніми актами регламентується обсяг трудових прав та обов`язків позивача, і лише додатково уточнюється довіреністю або іншими актами у встановлених законом випадках. Необґрунтованість викладених у відповіді на відзив тверджень позивачки підтверджується і тим, що ані вищезазначений наказ, ані наявність або відсутність довіреності не спростовують особистої відповідальності позивача за здійснення фінансово-господарських операцій. Незважаючи на долучені позивачкою документи, її повноваження є самостійними, мають чітко виражений владний характер, надають широкий обсяг можливостей для впливу на управлінську діяльність підприємства, а тому відповідають і застосовуваному заходу у вигляді негайного припинення повноважень.

29 травня 2023 року ПрАТ «УДП» видано наказ №344-ОП «Про скасування наказу від 14.02.2023 року №76Б «Про звільнення ОСОБА_1 », яким зазначений наказ було скасовано та введено до штатного розпису ВП «Учбовий центр» посаду начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр», а також зобов`язано внести запис до трудової книжки позивачки про визнання недійсним запису про її звільнення. ОСОБА_1 вважається такою, що продовжує працювати на посаді начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр». При цьому виплата позивачці шестимісячного середнього заробітку при звільнені 14 лютого 2023 року повністю поглинає ту шкоду, яку вона могла би понести у випадку не скасування оскаржуваного наказу та задоволення позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з прийняттям відповідачем рішення про скасування оскаржуваного наказу, право позивачки на працю, яке відповідач на день звільнення не вважав порушеним, були повністю відновлені, а виплата їй при звільненні шестимісячного середнього заробітку компенсує повністю усю шкоду, яка, на думку останньої, була їй завдана.

Позивачку листами №786/01-01.2/01-01 від 31 травня 2023 року та №1015/01=01.4/01-01 від 26 червня 2023 року проінформовано про видачу вищевказаного наказу та запропоновано прибути до ПрАТ «УДП» з трудовою книжкою для ознайомлення з ним, внесення відповідного запису до трудової книжки та невідкладного продовження трудових відносин.

Стосовно стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 24 000,00 гривень представник відповідача зазначила, що судовий розгляд справи затягувався у тому числі у зв`язку з відкладенням справи за клопотанням представника позивача (наприклад з 25.04.2023 по 24.05.2023 (21 робочий день); з 24.05.2023 по 18.07.2023 (37 робочих днів).Тобто, наданий представником позивачки розрахунок враховує і той строк, коли судові засідання відкладалися з їх вини. Більше того, представник позивачки безпідставно врахував у розрахунку період з травня 2023 року, оскільки наказом ПрАТ «УДП» від 29 травня 2023 № 344-ОП «Про скасування наказу від 14.02.2023 №76 Б «Про звільнення ОСОБА_1 » наказ від 14.02.2023 №76Б «Про звільнення ОСОБА_1 » було скасовано та введено до штатного розпису ВП «Учбовий центр» посаду начальника ВП «Учбовий центр» - штатна одиниця з посадовим окладом 30 395 гривень. Тобто, наданий представником позивача розрахунок необґрунтовано враховано період з 29.05.2023 по 08.11.2023 (118 робочих днів), або 148 робочих днів (якщо рахувати по 20.12.2023). Також вважала, що справа не є складною, є малозначною та розглядається у порядку спрощеного провадження. Крім того, у трудовому спорі обов`язок доказування покладений на роботодавця, тому подання додаткових пояснень, клопотань та заяв по суті справи не є неминучими, розрахунок суми середнього заробітку є простим. Відповідь на відзив на позовну заяву подано адвокатом з порушення строків, що стало підставою для відкладення справи. У подальшому адвокат пропустив судове засідання, призначене на 24 травня 2023 року, у зв`язку із зайнятістю у слідчих діях, що не довів належним чином. Зазначені у заяві послуги та витрачений на їх надання час, не відповідають принципу розумності та не є співмірними з часом, необхідним для фактичного виконання даних завдань для кваліфікованого спеціаліста, яким є адвокат як професіонал в галузі права, та обсягом наданих послуг і виконаних робіт.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом

4.1. Відповідно до наказу №157 від 15 грудня 2023 року ОСОБА_1 прийнята на посаду виконувача обов`язків начальника служби відокремленого структурного підрозділу «Учбовий центр», з 16 грудня 2021 року, з випробувальним терміном на один місяць.

Відповідно до наказу №07 від 18 січня 2022 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр» з 18 січня 2022 (а.с.41-46).

4.2. Відповідно до п.п.1.1-1.3 посадової інструкції начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр» ПрАТ «УДП» №Б/К-1-07-УЦ-01, затвердженої наказом в.о. Правління від 11 жовтня 2019 року №472, начальник Підрозділу організовує навчально-виробничу діяльність та забезпечує професійне навчання працівників ПрАТ «УДП» відповідно до потреб, призначається на посаду наказом по ПрАТ «УДП» за рішенням Правління ПрАТ «УДП», переміщається та звільняється з посади згідно з чинним законодавством України. Начальник Підрозділу підпорядковується безпосередньо голові Правління ПрАТ «УДП» (а.с.8-15, 77-80).

4.3. Відповідно до п.1 Статуту ПрАТ «УДП», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 24 жовтня 2018 року №491, Товариство є юридичною особою приватного права, створене та діє відповідно до положень ЦК України, ГК України, ЗУ «Про акціонерні Товариства», а також інших нормативно-правових актів України.

Засновником Товариства є держава в особі Міністерства інфраструктури України (а.с.17-30).

4.4. Відповідно до п.1.4 Положення про відокремлений підрозділ «Учбовий центр» №Б/К-1-06-УЦ-01, затвердженого наказом Голови Правління ПрАТ «УДП» 14 грудня 2018 року №4 - Підрозділ є відокремленим структурним підрозділом ПрАТ «УДП», що здійснює освітню діяльність та задовольняє потреби ПрАТ «УДП» з професійного навчання працівників ПрАТ «УДП».

Відповідно до п.1.4 Положення Підрозділ підпорядковується безпосередньо Голові Правління ПрАТ «УДП».

На підставі п.1.12 Положення Підрозділ не є юридичною особою та не може бути позивачем та відповідачем у місцевих, апеляційних судах, в тому числі загальних, адміністративних і господарських судах України, тощо (а.с.31-37, 70-76).

4.5. Наказом №76Б від 14 лютого 2022 припинено повноваження ОСОБА_1 на посаді начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр» ПрАТ «УДП» та звільнено з посади відповідно до пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України припинення повноважень посадової особи, 15 лютого 2023 року (а.с.47).

4.6. 29 травня 2023 року ПрАТ «УДП» видано наказ №344-ОП «Про скасування наказу від 14 лютого 2023 року №76Б «Про звільнення ОСОБА_1 », яким зазначений наказ було скасовано та введено до штатного розпису ВП «Учбовий центр» посаду начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр» з посадовим окладом 30 395 гривень, а також зобов`язано внести запис до трудової книжки позивачки про визнання недійсним запису про її звільнення. ОСОБА_1 вважається такою, що продовжує працювати на посаді начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр» (а.с.165).

4.7. Про поновлення на посаді начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр» позивачка інформувалася листами ПрАТ «УДП» за вих.№786/01-01.2/01-01 від 31 травня 2023 року та №1015/01-01.4/01-01 від 26 червня 2023 року (а.с.166-173).

V. Оцінка та застосовані Судом норми права

5.1. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, розглянувши подані ними документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

5.2. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

5.3. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

5.4. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5.5. Стаття 42 Конституції України проголошує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

5.6. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

5.7. Згідно із частиною першою першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

5.8. Статтею 5-1 КЗпП України передбачені гарантії забезпечення прав громадян на працю, до яких, зокрема, належать правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

5.9. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

5.10. Пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України визначено, що, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи роботодавця може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб.

5.11. Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина перша статті 21 КЗпП).

5.12. З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється законність звільнення, обов`язок доведення правомірності звільнення працівника покладається на роботодавця. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року у справі №273/212/16-ц.

5.13. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

5.14. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

5.15. Приймаючи до уваги, що відповідач після звернення позивачки до суду та відкриття судом провадження у справі, самостійно скасував наказ про звільнення, поновив її на посаді шляхом внесення до штатного розпису ВП «Учбовий центр» посади начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр», а також змін до трудової книжки про визнання недійсним запису про звільнення, суд приходить висновку про те, що предмет позову в цій частині перестав існувати, що унеможливлює здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За таких умов, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі задоволенню не підлягають.

5.16. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з такого.

5.17. За змістом частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

5.18. Системний аналіз зазначених вище приписів статті 235 КЗпП України, дає підстави дійти висновку про те, що скасування наказу про звільнення працівника автоматично тягне за собою поновлення його на роботі та вирішення питання щодо відшкодування останньому середнього заробітку.

5.19. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок №100).

5.20. З урахуванням цих норм, зокрема абз.3, 4 п.2 Порядку №100, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

5.21. Відповідно до абз.1, 4 п.8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

5.22. З огляду на викладене, розмір середнього заробітку за період з 15 лютого 2023 року по 29 травня 2023 року становить 107 033 гривень 76 копійок, без урахування обов`язкових податків, виходячи з такого розрахунку.

5.23. Згідно з довідкою ПрАТ «УДП» за вих. №ДБО-222 від 07.03.2023 року середня заробітна плата позивачки для обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 1 486 гривень 58 копійок (а.с.16). Вказана обставина визнана сторонами у судовому засіданні та у відповідності до частини першої статті 82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає.

5.24. Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу:

Кількість робочих днів за час затримки розрахунку 72, виходячи з наступного: лютому 2023 року 9; березні 2023 року 23; квітні 2023 року 20; травні 2023 року 20.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу: 72 ? 1 486,58 = 107 033 гривень 76 копійок.

5.25. Доводи представника позивачки про те, що посаду начальника відокремленого підрозділу «Учбовий центр» було введено до штатного розпису лише 31 серпня 2023 року, а також про те, що з наказом №344-ОБ від 29 травня 2023 року позивачка ознайомилася лише 21 липня 2023 року після направлення його судом на електронну адресу, що є підставою для стягнення середнього заробітку включно до листопада 2023 року, суд до уваги не приймає, адже будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження перешкоджання їй у фактичному допуску до роботи надано не було та у судовому засіданні про вказані факти не заявлялося.

5.26. В свою чергу, суд також не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що відсутні правові підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із виплатою позивачці при звільнення вихідної допомоги у сумі шестимісячного заробітку, сума якої повністю компенсувала завдану їй шкоду, з огляду на таке.

5.27. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію.

Вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати, розмір якої обраховується згідно з Порядком №100.

5.28. Вказане також узгоджується з пунктом 1.3 розділу 1 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

5.29. На думку Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19 (провадження № 14-47цс21), середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.

Вказана норма права, крім превентивної функції, виконує функцію соціальну, задовольняючи потребу працівника в засобах до існування на період незаконного звільнення. Відтак, за умови встановлення факту незаконного звільнення особи, час вимушеного прогулу працівника повинен бути оплаченим і спір розглянутим в одному позовному провадженні з вирішенням питання про поновлення на роботі, або в різних провадженнях, що не впливає на розрахунок середнього заробітку, оскільки період за який він обраховується є сталим для звільненого працівника.

Таке тлумачення відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, сприяє дотриманню балансу прав і законних інтересів незаконно звільнених працівників, які були позбавлені можливості працювати та отримувати гарантовану на конституційному рівні винагороду за виконану роботу, та стимулює несумлінних роботодавців, які порушили таке конституційне право працівників, у подальшому дотримуватися норм чинного законодавства.

5.30. Правова природа середнього заробітку за час вимушеного прогулу відрізняється від правової природи вихідної допомоги при звільненні. Середній заробіток за час вимушеного прогулу - це заробітна плата, а вихідна допомога - це грошова виплата працівникові, який звільнений з роботи не з власної ініціативи, яку виплачує роботодавець у випадках, передбачених законом або сторонами. Основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи. Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав. Вихідна допомога не належить до компенсаційних виплат. При виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

VІ. Розподіл судових витрат

6.1. Вирішуючи питання в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 24 000 гривень, суд виходить з такого.

6.2. Частини перша, третя статті 133 ЦПК України визначають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу .

6.3. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

6.4. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (надалі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

6.5. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

6.6. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

6.7. Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

6.8. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою вказаної статті визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

6.9. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

6.10. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

6.11. Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

6.12. Відтак, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, суд у відповідності до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 9 096 гривень, виходячи з такого розрахунку (107 033 ? 100 / 282 450, 20), (24 000 ? 37, 9 / 100).

6.13. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України п.п.1, 2 п.1 ч.2 ст.4, ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 070 гривень 33 копійки (за вимогу майнового характеру) із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.

VІІ. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення

7.1. У відповідності до пункту 2 частини першої статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ПрАТ «УДП» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Керуючись ст.ст.11-13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським МВ ГУМВС України в Одеській області 22 червня 2012 року) до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (місце знаходження: Одеська область, місто Ізмаїл, вул.Параходна, 28, Код ) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 107 033 (сто сім тисяч тридцять три) гривні 76 копійок, яка обчислена без утримання податку та інших обов`язкових платежів.

3. В задоволенні іншої частини позову, - відмовити.

4. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

5. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 096 (дев`ять тисяч дев`яносто шість) гривень.

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» в дохід держави судовий збір в сумі 1 070 (тисяча сімдесят) гривень 33 копійки.

7. Копії рішення надіслати для відома сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.І.Бальжик