П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року місто Київ

справа № 370/826/21

провадження№22-ц/824/6238/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Приватне підприємство "Транс Логістик",

розглянув у порядку письмового провадження в м.Києві апеляційну скаргу Приватного підприємства "Транс Логістик", подану адвокатом Денисенком Віталієм Михайловичем, на рішення Макарівського районного суду Київської області від 3 жовтня 2023 року,ухвалене у складі судді Білоцької Л.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Транс Логістик", третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПП "Транс Логістик", третя особа: ОСОБА_2 ,в якому просив стягнути з відповідача на його користь 42397, 49 грн. матеріальної шкоди, 50000 грн. моральної шкоди, 2000 грн. правничої допомоги, а всього 94397, 49 гр.

Позов обґрунтовано тим, що 09.08.2020 ОСОБА_2 (перебував у трудових відносинах з відповідачем ПП «Транс Логістик»),керуючи транспортним засобом MAN 18.250, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належав відповідачу, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом MitsubishiOutlander, державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався попереду під керуванням позивача. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу позивача, було завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками на суму 142397, 49 грн. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 13.08.2020 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Страховою компанією ПрАТ «УПСК» позивачу відшкодовано 100000 грн. Проте, згідно зі ст. 1194 ЦК України, різниця в розмірі між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 42397, 49 грн. підлягає стягненню із ПП «Транс Логістик», з яким винна у дорожньо-транспортній пригоді особа перебувала у трудових відносинах.

Крім того, ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 50 000 грн. та яка полягає в моральних стражданнях через пошкодження його майна, а також фізичних і душевних стражданнях перенесених під час ДТП, а як наслідок - у необхідності стаціонарного лікування.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 3 жовтня 2023 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 .

Стягнуто з ПП «Транс Логістик» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 42397,49 грн. та 5000 моральної шкоди, а всього: 47 397,49 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПП «Транс Логістик» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1004,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ПП «Транс Логістик» -адвокат Денисенко В.М. 23.10.2023 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, що мають значення, висновки суду не відповідають обставинам справи, невірно застосував норми матеріального, допустив порушення норм процесуального права.

Зокрема зазначає, що розмір страхового відшкодування згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПП «Транс Логістик» та ПрАТ «УПСК», становив 130 000 грн. (а.с. 57).

При цьому, позивач на свій розсуд замовив звіт про визначення вартості матеріального збитку, де вказано що вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП автомобілю MitsubishiOutlander (д.н.з. НОМЕР_2 ), становить 139 107, 49 грн. Незважаючи на це, позивач добровільно підписав з ПрАТ «УПСК» угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн., тим самим відмовившись від решти суми. Тому на підставі ст. 1194 ЦК України відповідач повинен був сплатити різницю між лімітом полісу та сумою матеріальних збитків в розмірі 9 107, 49 грн.

Звертає увагу, що виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо розмір менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі с. 1197ЦК України.

Позивач ОСОБА_1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 листопада2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом установлено, що09.08.2020о 17 годині 15 хвилин на автодорозі М-06 Київ-ЧОП 46 км+100 м у Макарівському районі Київської області, у напрямку м. Києва, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «МАН» 18.250, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Outlander»д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався попереду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушенням водієм ОСОБА_2 вимог п.п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 13.08.2020 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340, 00 грн..

Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини водія ОСОБА_2 , який на час пригоди перебував у трудових відносин з ПП «Транс Логістик» на транспортному засобі, який належав підприємству, тому саме ПП «Транс Логістик» і має нести цивільну відповідальність за завдану матеріальну шкоду.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суб`єкта оціночної діяльності з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого як власнику транспортного засобу. Згідно звіту від 09.08.2020 №74/20 вартість матеріального збитку становить 139 107, 49 грн. (а.с. 12-27).

До звіту складено протокол огляду транспортного засобу від 10.09.2020 (а.с. 28-29, 30-31).

Відповідно до рахунку-фактури №74/20 від 10.09.2020 за визначення вартості матеріального збитку ДТЗ «Mitsubishi Outlander»,д.н.з. НОМЕР_2 , позивачем сплачено 1500,00 грн. (а.с. 11). За перевірку розвалу - сходження коліс автомобіля сплачено згідно акту виконаних робіт № НМ-К-03435 від 10.09.2020 - 300,00 грн. (а.с. 32). За послуги евакуатора позивачем сплачено 1490,00 грн. (а.с. 34).

Таким чином загальний розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить 142 397, 49 грн.

З виписки з історії хвороби № 2582/36011 та листка непрацездатності серії АДС № 988983 встановлено, що позивач перебував на лікуванні з 20.08.2020 по 31.08.2020 (а.с. 35, 36).

Крім того, судом установлено, що між ПП «Транс Логістик» та ПрАТ «УПСК», був укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів від 23.09.2019 (поліс № АО/3905456). Згідно з умовами полісу про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності при настанні страхового випадку страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого та його майну, на суму завданих збитків, але не більше встановленого в договорі ліміту страхової суми: 260000 грн. - за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 130000 грн. - за шкоду, заподіяну на одного потерпілого (а. с. 56).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини працівника ПП «Транс Логістик» ОСОБА_2 , був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 , речові права на який належали позивачу. Внаслідок пошкодження автомобіля ОСОБА_1 зазнав матеріальної шкоди, розмір якої становить 142 397, 49 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ПП «Транс Логістик» застрахована в ПрАТ «УПСК», останнім було відшкодовано позивачу частину завданої матеріальної шкоди у розмірі 100 000 грн.,а різницю між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування в розмірі 42 397, 49 грн. має понести ПП «Транс Логістик», працівник якого заподіяв шкоду.

Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено факт заподіяння йому моральної шкоди діями третьої особи ОСОБА_2 , яка полягає у моральних стражданнях з приводу пошкодження належного майна, а також фізичних та душевних стражданнях перенесених під час ДТП, а як наслідок погіршення стану здоров`я та необхідність стаціонарного лікування, що підтверджується випискою з історії хвороби№2582/360/11 та листком непрацездатності. Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн. позивачеві, суд першої інстанції виходив із принципів розумності та справедливості.

Також суд першої інстанції вважав витрати позивача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та доведеними, у зв`язку з чим стягнув з відповідача з врахуванням вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України 1004, 20 грн. - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодись не можна, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховику.

Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується на безумовній підставі, навіть, у випадку наявності вини потерпілого. Відповідальність за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки не настає лише у випадку непереборної сили чи умислу потерпілого.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 21.12.2022 № 369/13458/20; від 06.07.2022 № 442/3107/21; від 19.05.2022 № 201/8818/19; від 03.05.2022 № 450/4163/18; від 26.04.2022 № 184/1641/20; від 21.04.2022.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом установлено, що дорожньо-транспортна пригода, в якій був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 , яким володів ОСОБА_1 , сталася з вини ОСОБА_2 , працівника ПП «Транс Логістик», під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідальним в даному випадку за заподіяння шкоди позивачу ОСОБА_1 , який правомірно керував автомобілем на момент ДТП, є ПП «Транс Логістик» (зазначене відповідає висновку, викладеним у постановах Верховного Суду:від 02.06.2022 №395/223/21, від 25.11.2022 № 646/3413/19).

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовую у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страхова компанія відповідає за завдану шкоду у межах визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При визначенні меж відповідальності страхової, спеціальні норми Закону обмежують розмір шкоди (збитків) (як оціненої, так і фактично), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (п.22.1 ст.22);вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст.29); відповідно до п.п.32.4, 32.7 ст.32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п.12.1 ст.12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованого за правилами цього підпункту.

Установлено, що цивільно-правова відповідальність ПП «Транс Логістик» перед третіми особами, щодо транспортного засобу «MAN» 18.250, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «УПСК», згідно з полісом № АО/3905456 від 23.09.2019, ліміт страхового відшкодування становить 130000 грн., розмір франшизи 0 грн.

Отже, в межах суми страхового відшкодування, відповідальність за заподіяну працівником ПП «Транс Логістик» шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, повинен нести ПрАТ «УПСК», що узгоджується з висновками Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 02.11.2022 по справі № 206/1234/19.

Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність належного відповідачу автомобіля на момент дорожньо - транспортної пригоди була застрахована, - страховик винної особи оцінив та сплатив страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн., що підтверджується випискою по картці/рахунку позивача ОСОБА_1 від 05.11.2020 (а. с. 124).

Проте з висновком суду першої інстанції про застосування ст. 1194 ЦК України та стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 47 397, 49 грн. колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно наданого позивачем звіту про експертну оцінку матеріальних збитків автомобіля «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 , складеного експертом - оцінювачем СПД ФО ОСОБА_3 , на замовлення ОСОБА_1 , від 10.09.2020,матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Mitsubishi Outlander»(д.н.з. НОМЕР_2 ) в результаті його пошкодження при ДТП складає 139 107, 49 грн.

Крім того, за виготовлення звіту про експертну оцінку матеріальних збитків автомобіля «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_2 , позивачем сплачено 1500,00 грн. (а.с. 11),за перевірку розвалу - сходження коліс автомобіля -300,00 грн. (а.с. 32), за послуги евакуатора - 1490,00 грн. (а.с. 34).

Таким чином, загальний розмір завданої позивачу матеріальної шкоди визначений судом першої інстанції вірно та становить 142 397, 49 грн..

У постанові колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.01.2020 у справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

В матеріалах справи (а. с. 127) міститься копія угоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування (далі - Угода), укладена між позивачем та ПрАТ «УПСК» від 28.10.2020, згідно якої розмір страхового відшкодування складає 100 000 грн. Угода підписана сторонами.

Виходячи з наведеного, підписуючи угоду з ПрАТ «УПСК», позивачу вже було відомо про те, що сума матеріальних збитків визначених у Звіті та вже сплачених ним коштів за послуги експерта, евакуатора та перевірку розвалу - сходження коліс автомобіля - не ідентична з вказаною в Угоді. Адже ці платежі відбувались раніше ніж дата підписання Угоди, що підтверджується матеріалами справи. Не зважаючи на це,підписуючи вказану Угоду, позивач погодився на умови визначені в ній та суму страхового відшкодування в 100 000 грн.

Встановивши, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 09.08.2020і внаслідок якої був пошкоджений належний позивачу автомобіль, сталася з вини ПП «Транс Логістик», як власника джерела підвищеної небезпеки, страховик якого виплатив ОСОБА_1 суму страхового відшкодування, яка не покриває фактичний розмір шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що різницю між витратами позивача на відновлення автомобіля та сплаченою страховиком сумою страхового відшкодування має відшкодувати відповідач. Проте, колегія суддів не погоджується із сумою відшкодування, визначеною судом першої інстанції, виходячи з наступного.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV). Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.08.2021 у справі №147/66/17).

Отже, незважаючи на те, що страховик винної особи виплатив позивачеві в рахунок відшкодування шкоди 100000 грн., що менше загального розміру завданої позивачеві шкоди, при тому, що ліміт відповідальності страховика становить 130000 грн., підстави для покладення обов`язку з відшкодування шкоди на страхувальника ПП «Транс Логістик» в сумі 30000 грн., відсутні.

А тому сума, яка підлягає відшкодуванню відповідачем згідно із ст.1194 ЦК України становить 12397, 49 грн. (142 397, 49 грн. - 130 000 грн.).

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає зміні.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що моральна шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм (зазначене відповідає висновку, викладеним у постанові Верховного Суду від 25.11.2020 у справі № 760/28302/18-ц).

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За загальним правилом судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За загальним правилом судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені на 18,43 % від заявлених позовних вимог (17397,49 грн. х 100% : 94397,49 грн. )

Відповідно витрати на професійну правничу допомогу, які стягнув суд першої інстанції, виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог, підлягають зменшенню. з 1004, 20 грн. до 368, 60 грн.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Транс Логістик", подану адвокатом Денисенко Віталієм Михайловичем, задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 3 жовтня 2023 року в частині стягнення з ПП «Транс Логістик» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу змінити, зменшивши суму матеріальної шкоди з 42397,49 грн. до 12397,49 грн. та суму витрат на професійну правничу допомогу з 1004,20 грн. до 368,60 грн.

В іншій частині рішення Макарівського районного суду Київської області від 3 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус