ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1660/24
провадження № 6/753/119/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф за участю секретаря судового засідання Кушнір А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про визначення частки майна в спільній сумісній власності боржника ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне Товариство «Сенс-банк», заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Дмитро Валентинович звернувся до суду із поданням про визначення частки майна в спільній сумісній власності боржника ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне Товариство «Сенс-банк», заінтересована особа: ОСОБА_2 .

В обґрунтування подання приватний виконавець посилався на те, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа № 753/2044/16 від 09.12.2016, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 13 132 долари США 32 центи. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приватним виконавцем Ляпіним Дмитром Валентиновичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 21.12.2023. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України вих. № 185706649 від 21.12.2023 інформації про номери рахунків, відкриті боржником немає.

Відповідно до відповіді Державної податкової служби України вих.№185706647 від 21.12.2023 інформація про джерела та/або суми доходів відсутня.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України вих.№ 185706642 від 21.12.2023 інформація про отримання пенсії чи доходів боржником відсутня.

21.12.2023 приватним виконавцем Ляпіним Дмитром Валентиновичем була винесена постанова про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках та на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

За інформацією Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за боржником майно не зареєстровано.

За інформацією з реєстру торгівельних марок, за боржником торговельні марки (знак товарів і послуг) не зареєстровані.

Згідно відповіді МВС України за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості відсутні.

Згідно з актом від 28.12.2023 року приватним виконавцем з метою перевірки майнового стану було здійснено вихід за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі. В результаті виходу виконавця, двері ніхто не відчинив, розшукати боржника не вдалося.

Разом з тим, відповідно до повідомлення КП Київської міської ради «Київське міське БТІ» вих.№ 062/14-9044 (И-2023) від 06.07.2023 квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за боржником на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.10.2001 року, приватним нотаріусом Петровою С.М.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № витягу: 2 від 17.01.2024 встановлено, що 29.07.1990 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Згідно витягу 02.12.2008 року було внесено відомості про розірвання шлюбу.

У зв`язку з вищезазначеним, нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 вважається такою, що набута за час шлюбу.

Отже, враховуючи, що відсутність іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, унеможливлює виконання судового рішення, приватний виконавець звертається з цим поданням про визначення 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, на підставі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець Ляпін Дмитро Валентинович звернувся до суду з даним поданням.

В судове засідання приватний виконавець Ляпін Дмитро Валентинович не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила.

Стягувач АТ «Сенс-Банк» у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд, дослідивши подання приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що подання підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа № 753/2044/16 від 09.12.2016, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 13 132 долари США 32 центи.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приватним виконавцем Ляпіним Дмитром Валентиновичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 21.12.2023.

Зазначеною постановою, боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України вих. № 185706649 від 21.12.2023 інформації про номери рахунків, відкриті боржником немає.

Відповідно до відповіді Державної податкової служби України вих. №185706647 від 21.12.2023 інформація про джерела та/або суми доходів відсутня.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України вих.№ 185706642 від 21.12.2023 інформація про отримання пенсії чи доходів боржником відсутня.

21.12.2023 приватним виконавцем Ляпіним Дмитром Валентиновичем була винесена постанова про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках та на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

За інформацією Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за боржником майно не зареєстровано.

За інформацією з реєстру торгівельних марок, за боржником торговельні марки (знак товарів і послуг) не зареєстровані.

Згідно відповіді МВС України за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості відсутні.

Згідно з актом від 28.12.2023 року приватним виконавцем з метою перевірки майнового стану було здійснено вихід за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі. В результаті виходу виконавця, двері ніхто не відчинив, розшукати боржника не вдалося.

Разом з тим, відповідно до повідомлення КП Київської міської ради «Київське міське БТІ» вих.№ 062/14-9044 (И-2023) від 06.07.2023 квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за боржником на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.10.2001 року, приватним нотаріусом Петровою С.М.

Згідно зі ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок та підстави звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, передбачені ст. 366 ЦК України.

Кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі ст. 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність- це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст. 371 ЦК України, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 3676231/16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику або заінтересованій особі прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11 квітня 2018 року по справі № 464/2227/17.

Із матеріалів справи вбачається, що 29.07.1990 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, 02.12.2008 було внесено відомості про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 02.10.2001, посвідченого приватним нотаріусом Петровою С.М., квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована за боржником ОСОБА_1 .

Отже, вказана квартира набута у власність під час перебування ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Частиною другою статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Крім того, відповідно до статей 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, норми ст.ст. 60, 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 по справі №327/504/17).

Разом з тим, в межах розгляду даного подання вказана презумпція спростована не була та не оспорювалась.

Суду не подавалось ні рішення суду в іншій справі, ні будь-які докази, які б доводили, що майно в якому визначається частка боржника, є особистим майном іншого з колишнього подружжя. За таких обставин, суд виходить із того, що частки у спільному сумісному майні колишнього подружжя є рівними.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання приватного виконавця в частині визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, що є адекватним ступенем втручання у його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

Визначаючи частку боржника в спільному майні подружжя, слід виходити з рівності сторін, а тому її слід визначити як 1/2, оскільки під час розгляду подання боржником не було доведено іншого, а саме що частки в спільному майні подружжя є іншими.

Враховуючи також розміри витрат виконавчого провадження відповідне визначення частки є спірмірним до розміру боргу, який складає 13 132 долари США 32 центи і не буде надмірним втручанням у мирне володіння боржником своїм майном.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 353, 354, 443, 446 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 60, 61, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 356, 357, 368 Цивільного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про визначення частки майна в спільній сумісній власності боржника ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне Товариство «Сенс-банк», заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визначити частку майна боржника - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_1 якою вона володіє спільно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) у розмірі 1/2 частини.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф за участю секретаря судового засідання Кушнір А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про визначення частки майна в спільній сумісній власності боржника ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне Товариство «Сенс-банк», заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ляпін Дмитро Валентинович звернувся до суду із поданням про визначення частки майна в спільній сумісній власності боржника ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне Товариство «Сенс-банк», заінтересована особа: ОСОБА_2 .

В обґрунтування подання приватний виконавець посилався на те, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа № 753/2044/16 від 09.12.2016, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 13 132 долари США 32 центи. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приватним виконавцем Ляпіним Дмитром Валентиновичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 21.12.2023. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України вих. № 185706649 від 21.12.2023 інформації про номери рахунків, відкриті боржником немає.

Відповідно до відповіді Державної податкової служби України вих.№185706647 від 21.12.2023 інформація про джерела та/або суми доходів відсутня.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України вих.№ 185706642 від 21.12.2023 інформація про отримання пенсії чи доходів боржником відсутня.

21.12.2023 приватним виконавцем Ляпіним Дмитром Валентиновичем була винесена постанова про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках та на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

За інформацією Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за боржником майно не зареєстровано.

За інформацією з реєстру торгівельних марок, за боржником торговельні марки (знак товарів і послуг) не зареєстровані.

Згідно відповіді МВС України за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості відсутні.

Згідно з актом від 28.12.2023 року приватним виконавцем з метою перевірки майнового стану було здійснено вихід за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі. В результаті виходу виконавця, двері ніхто не відчинив, розшукати боржника не вдалося.

Разом з тим, відповідно до повідомлення КП Київської міської ради «Київське міське БТІ» вих.№ 062/14-9044 (И-2023) від 06.07.2023 квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за боржником на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.10.2001 року, приватним нотаріусом Петровою С.М.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № витягу: 2 від 17.01.2024 встановлено, що 29.07.1990 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Згідно витягу 02.12.2008 року було внесено відомості про розірвання шлюбу.

У зв`язку з вищезазначеним, нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 вважається такою, що набута за час шлюбу.

Отже, враховуючи, що відсутність іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, унеможливлює виконання судового рішення, приватний виконавець звертається з цим поданням про визначення 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, на підставі ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець Ляпін Дмитро Валентинович звернувся до суду з даним поданням.

В судове засідання приватний виконавець Ляпін Дмитро Валентинович не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила.

Стягувач АТ «Сенс-Банк» у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Суд, дослідивши подання приватного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що подання підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа № 753/2044/16 від 09.12.2016, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 13 132 долари США 32 центи.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приватним виконавцем Ляпіним Дмитром Валентиновичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 21.12.2023.

Зазначеною постановою, боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України вих. № 185706649 від 21.12.2023 інформації про номери рахунків, відкриті боржником немає.

Відповідно до відповіді Державної податкової служби України вих. №185706647 від 21.12.2023 інформація про джерела та/або суми доходів відсутня.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України вих.№ 185706642 від 21.12.2023 інформація про отримання пенсії чи доходів боржником відсутня.

21.12.2023 приватним виконавцем Ляпіним Дмитром Валентиновичем була винесена постанова про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках та на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

За інформацією Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за боржником майно не зареєстровано.

За інформацією з реєстру торгівельних марок, за боржником торговельні марки (знак товарів і послуг) не зареєстровані.

Згідно відповіді МВС України за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості відсутні.

Згідно з актом від 28.12.2023 року приватним виконавцем з метою перевірки майнового стану було здійснено вихід за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі. В результаті виходу виконавця, двері ніхто не відчинив, розшукати боржника не вдалося.

Разом з тим, відповідно до повідомлення КП Київської міської ради «Київське міське БТІ» вих.№ 062/14-9044 (И-2023) від 06.07.2023 квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за боржником на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.10.2001 року, приватним нотаріусом Петровою С.М.

Згідно зі ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок та підстави звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, передбачені ст. 366 ЦК України.

Кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі ст. 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність- це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється ст. 371 ЦК України, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 січня 2020 року по справі № 3676231/16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу з боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику або заінтересованій особі прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11 квітня 2018 року по справі № 464/2227/17.

Із матеріалів справи вбачається, що 29.07.1990 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, 02.12.2008 було внесено відомості про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 02.10.2001, посвідченого приватним нотаріусом Петровою С.М., квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована за боржником ОСОБА_1 .

Отже, вказана квартира набута у власність під час перебування ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Частиною другою статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Крім того, відповідно до статей 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, норми ст.ст. 60, 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 по справі №327/504/17).

Разом з тим, в межах розгляду даного подання вказана презумпція спростована не була та не оспорювалась.

Суду не подавалось ні рішення суду в іншій справі, ні будь-які докази, які б доводили, що майно в якому визначається частка боржника, є особистим майном іншого з колишнього подружжя. За таких обставин, суд виходить із того, що частки у спільному сумісному майні колишнього подружжя є рівними.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання приватного виконавця в частині визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, що є адекватним ступенем втручання у його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

Визначаючи частку боржника в спільному майні подружжя, слід виходити з рівності сторін, а тому її слід визначити як 1/2, оскільки під час розгляду подання боржником не було доведено іншого, а саме що частки в спільному майні подружжя є іншими.

Враховуючи також розміри витрат виконавчого провадження відповідне визначення частки є спірмірним до розміру боргу, який складає 13 132 долари США 32 центи і не буде надмірним втручанням у мирне володіння боржником своїм майном.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 353, 354, 443, 446 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 60, 61, 70 Сімейного кодексу України, 356, 357, 368 Цивільного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про визначення частки майна в спільній сумісній власності боржника ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне Товариство «Сенс-банк», заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визначити частку майна боржника - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_1 якою вона володіє спільно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) у розмірі 1/2 частини.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: