Справа № 382/1257/23
Номер провадження 2/373/72/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояка Д.В.,

за участі секретарки судових засідань Киришун Ю.В.,

розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Представниця позивача звернулась до суду з позовом та просить визначити позивачу додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.07.2023 позивач отримав від Яготинської державної нотаріальної контори лист-повідомлення про те, що на його ім`я Соснівською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області було посвідчено заповіт віл 09.11.2017, р. № 43, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку.

28.07.2023 позивач подав до Яготинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 . Але листом №331/02-14 повідомлено про пропущення позивачем строку прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідачка ОСОБА_3 направила заяву про визнання позову.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався правом на відзив, але його представник у судовому засіданні усно заперечив щодо задоволення позовних вимог, зважаючи на те, що, на його думку, позивач знав про складення на його ім`я заповіту ще при його складенні, оскільки він є сином засновника та керівника ПП «Соснова», з яким ОСОБА_4 уклала 01.04.2017 договір користування зазначеною земельною ділянкою на 80 років. Це свідчить про «схему» фактичного відчуження цієї земельної ділянки в умовах дії мораторію на відчуження сільськогосподарських земель. Крім того, останні кілька років практика Верховного Суду йде шляхом невизнання поважною обставиною незнання спадкоємцем за заповітом про складення заповіту на його ім`я при вирішенні питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 22.08.2023 справу передано до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області за підсудністю.

Справа надійшла до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 14.09.2023.

Ухвалою суду від 18.09.2023 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за загальними правилами позовного провадження в підготовче судове засідання.

29.09.2023 від відповідачки ОСОБА_3 надійшла заява про визнання позову.

03.10.2023 до суду надійшла копія спадкової справи №3/2020, що витребувана судом за клопотанням представниці позивача.

20.10.2023 надійшла заява представниці позивача про зміну підстав позову.

25.10.2023 від відповідачки ОСОБА_3 надійшла заява про визнання позову.

28.11.2023 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті.

19.12.2023 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 та витребувано докази.

16.01.2024 від представниці позивача надійшло заперечення щодо доводів і міркувань відповідача.

Судом встановлено наступні обставини:

01.04.2017 між ОСОБА_4 та ПП «Соснова» в особі директора ОСОБА_5 укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), предметом якого є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4274 га з кадастровим номером :03:002:0009. Емфітевтичне право за цим договором встановлено на строк 80 років з моменту його державної реєстрації. Державна реєстрація договору відбулася 07.09.2017.

Зазначене підтверджується копію відповідного договору та

09.11.2017 ОСОБА_4 склала заповіт, що посвідчено секретарем Соснівської сільської ради, яким заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4275 га з кадастровим номером :03:002:0009, яка знаходиться на території Помоклівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом з ДРАЦСГ від 18.01.2020 №2.

18.01.2020 до Яготинської державної нотаріальної контори Зінченко В.Д. подав заяву про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

04.02.2020 до Яготинської державної нотаріальної контори Кузнєцова С.Д. подала заяву про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

14.07.2023 за № 299/02-14 за підписом завідувача Яготинської державної нотаріальної контори складено лист про прийняття спадщини, яким повідомлено позивача, що на його ім`я Соснівською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області було посвідчено заповіт віл 09.11.2017, р. № 43, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку. При цьому зазначено про пропуск позивачем строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

28.07.2023 позивач подав заяву про прийняття спадщини за вищезгаданим заповітом.

На цю заяву 28.07.2023 завідувач Яготинської державної нотаріальної контори листом №331/02-14 повідомив позивача про пропущення позивачем строку прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

01.08.2023 подано позовну заяву до Яготинського районного суду Київської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до положень ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошена померлою.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Статтею 1255 ЦК України передбачено, що нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту.

Згідно з ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з п. 2.2 глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, перед вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна нотаріус вчиняє низку дій, які забезпечують повну охорону цього майна, а саме:

визначає місце відкриття спадщини, наявність спадкового майна, його склад та місцезнаходження;

перевіряє наявність спадкової справи за даними Спадкового реєстру. Якщо спадкова справа не заведена, нотаріус реєструє заяву про вжиття заходів щодо охорони спадкового майна також і в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ, заводить спадкову справу і реєструє її у Спадковому реєстрі;

з`ясовує, чи були вжиті попередні заходи щодо збереження спадкового майна. Якщо такі заходи були вжиті - то ким, коли і як (чи було приміщення опечатано, де знаходяться ключі від цього приміщення тощо);

повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі;

про проведення опису майна спадкодавця нотаріус повідомляє житлово-експлуатаційні органи, а в разі необхідності - органи внутрішніх справ та інших заінтересованих осіб (кредитора);

якщо є підстави вважати, що спадщина може бути визнана відумерлою, нотаріус повинен повідомити відповідний орган місцевого самоврядування;

вживає заходів для залучення до участі в проведенні опису майна свідків (не менше двох). Свідками можуть бути будь-які незаінтересовані особи з повною цивільною дієздатністю.

Пунктом 2.2 глави 10 цього Порядку передбачено, що при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, крім випадків, передбачених підпунктом 2.5 цього пункту.

У п.3.2 цієї глави вказано, що для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Оцінка судом аргументів сторін та доказів:

При цьому, суд враховує висновок Верховного Суду, зроблений у постанові від 29.01.2024 у справі № 552/4825/22, відповідно до якого «за правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Разом із тим у постанові від 25.03.2020 у справі № 296/12396/18 Верховний Суд врахував, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а також те, що при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.»

Суд враховує приписи законодавства щодо таємниці заповіту, які дають підстави для висновку, що у питанні доказування обставин поважності пропуску строку для прийняття спадщини для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, має застосовуватися презумпція необізнаності спадкоємця за заповітом з відомостями щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту.

Отже, зважаючи на засаду змагальності в цивільному судочинстві, за умов посилання стороною на те, що спадкоємець за заповітом пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини будучі обізнаним про факт складення на його ім`я заповіту, ця обставин підлягає доказуванню тією стороною, яка на цю обставину посилається.

З досліджених судом доказів вбачається, що позивач не є родичом спадкодавиці.

Оцінюючи посилання представника відповідача на те, що складення заповіту ОСОБА_4 на ім`я позивача за умов попереднього укладення на 80 років договору емфітевзису з ПП «Соснова», засновником та керівником якого є батько позивача, відповідно до логічних висновків цього представника, є прихованим продажом земельної ділянки сільськогосподарського призначення в умовах дії мораторію на відчуження земель такого цільового призначення, суд оцінює як таке, що могло мати місце, але доказів цього суду не надано. Отже, зазначене твердження представника відповідача є припущенням.

Водночас, зважаючи на вищезгаданий принцип таємниці заповіту, навіть досягнення певних домовленостей щодо складення заповіту між ОСОБА_4 та керівником ПП «Соснова», який є батьком позивача, не свідчить про обізнаність останнього про складення на його ім`я заповіту ОСОБА_4 за більш ніж півроку після укладення між першими договору емфітевзису.

У постанові від 22.12.2021 у справі № 703/4978/19 ВС вказав, що, оскільки позивач не знав про заповіт, а нотаріус про заповіт не повідомив, то суд першої інстанції правильно вказав на те, що нотаріус на порушення Закону України «Про нотаріат», пункту 2.2 глави 9, пунктів 2.2 і 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, не вчинив дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо йому не було відомо місце проживання місце проживання або місце роботи спадкоємця.

Як встановлено судом, завідувач Яготинської державної нотаріальної контори направив позивачу повідомлення про складення на його ім`я ОСОБА_4 заповіту на земельну ділянку лише через 3,5 роки після відкриття спадщини та звернення до цієї нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відповідачем. При цьому, позивач подав заяву про прийняття спадщини за вищезгаданим заповітом за два тижні після направлення вказаного повідомлення.

Зазначене дає підстави для висновку, що позивачем пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 з поважних причин.

У зв`язку з цим, зважаючи на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, наявні підстави для визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23.02.2024.

Суддя: Д. В. Свояк