Справа № 296/8581/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"24" січня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника позивача Пріора Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі цивільну справу за позовом Житомирського обласного центру зайнятості в особі Житомирської філії Житомирського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь кошти в сумі 40465,36 грн. та судові витрати в сумі 2684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач перебував на обліку в центрі зайнятості як безробітний, в період з 12.10.2021 року по 15.02.2022 року отримав допомогу по безробіттю в сумі 40465,36 грн. Вважає, що ОСОБА_1 безпідставно отримав вказану допомогу, оскільки не повідомив про те, що одержує пенсію за віком та не міг набути статусу безробітного.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у позові. Також не заперечив щодо ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 18.09.2023 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , які повернуті до суду із зазначенням причин невручення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.41,53,54,55,56).

У постанові Верховного Суду від 11.06.2021 у справі №2-6236/11 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 07.11.2023 року (а.с.46,47).

У судове засідання 07.11.2023 року та 24.01.2024 відповідач не з`явився.

Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається, відповідно до наказу Міністерства економіки України №3908 "Про реорганізацію державних установ Державної служби зайнятості" від 18 жовтня 2022 року та наказу Житомирського обласного центру зайнятості №707 "Про реорганізацію державних установ Житомирської обласної служби зайнятості" від 01 листопада 2022 року реорганізовується Житомирський міський центр зайнятості шляхом приєднання до Житомирського обласного центру зайнятості (а.с. 19-21,23-25).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом ІІ групи з 29 липня 2021 року, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК №591693 (а.с.49). Причина інвалідності: поранення (контузія, каліцтво), отримане при захисті Вітчизни (а.с.50).

12.10.2021 року ОСОБА_1 на ім`я директора/керівника Житомирського міського центру зайнятості було подано заяву про надання статусу безробітного в якій просив надати йому статус безробітного із виплатою допомоги по безробіттю (а.с. 9).

Відповідно до змісту заяви, ОСОБА_1 зазначено, що пенсія на пільгових умовах та за вислугу років йому не призначена (а.с. 9).

Вбачається, що ОСОБА_1 перебував на обліку у Житомирському обласному центрі зайнятості з 12.10.2021 року по 15.02.2022 року з отримання допомоги по безробіттю, яка була йому призначена відповідно до частин 1,3,4 ст. 22, частини 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", що підтверджується наказом №НТ211012 від 12.10.2021 року (а.с.17).

Наказом №НТ220330 від 30.03.2022 року ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з невідвідуванням безробітним Державної служби зайнятості без поважних причин 30 к.д. і більше відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з 15.02.2022 та з цих же підстав припинено реєстрацію безробітного з 15.02.2022 (а.с.17).

09.01.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирської області на адресу Житомирського міського центру зайнятості направлено лист, відповідно до якого повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області. З 17.07.2017 по 31.10.2021 отримував пенсію за віком, яка призначена зі зниженням пенсійного віку, відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як учасник бойових дій, з 19.10.2021 отримує пенсію по інвалідності відповідно до закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.10).

За результатами встановленої інформації Житомирським міським центром зайнятості складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №20 від 17.01.2023 року, відповідно до змісту якого розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на обліку в центрі зайнятості як безробітний з 12.10.2021 року по 15.02.2022 року, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області з 17.07.2017р. та отримував пенсію за віком, яка призначена зі зниженням пенсійного віку, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як учасник бойових дій. З 19.10.2021 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с.11).

Згідно довідки №25 від 17.01.2023 року відповідачу в період з 12.10.2021 року по 15.02.2022 року було виплачено допомогу по безробіттю, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" у розмірі 40465,36 грн (а.с. 12).

На підставі інформації, викладеної в акті розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" №20 від 17.01.2023 року, та керуючись Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політники України 13.02.2009 року №60/62, директором Житомирського міського центру зайнятості видано наказ №10 від 19.01.2023 року щодо вжиття заходів по поверненню коштів в сумі 40465,36 грн. виплачених ОСОБА_1 у вигляді допомоги по безробіттю, у зв`язку з виявленням факту призначення пенсії за віком до набуття статусу безробітного. У разі відмови ОСОБА_1 повернути кошти добровільно у встановлені терміни (впродовж 15 календарних днів від дати вручення особі копії цього наказу), юридичному відділу звернутись до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості (а.с. 13).

Копію наказу Житомирського міського центру зайнятості №10 від 19.01.2023 року, щодо відшкодування коштів, виплачених як допомога по безробіттю у сумі 40465,36 грн., направлено відповідачу ОСОБА_1 листом №207/06/23 від 20.01.2023 року (а.с.14).

Оскільки ОСОБА_1 у встановлений строк кошти у розмірі 40465,36 грн. повернуті не були, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 року №1533-III (далі - Закон №1533-III), держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Частиною 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VI (далі - Закон №5067-VI) передбачено, що статусу безробітного може набути:

1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи;

2) особа з інвалідністю, яка не досягла встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю";

3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників.

В силу вимог ч.2 ст.43 Закону №5067-VI статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно з ч.2. ст.36 Закону №1533-III, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

У відповідності до ч. 2 ст. 22 Закону №1533-III, застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", працівники та гіг-спеціалісти юридичних осіб, що перебувають у статусі резидента Дія Сіті згідно із Законом України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", після звільнення чи припинення гіг-контракту мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Частиною третьою статті 23 Закону №1533-III ( в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) визначено, що допомога по безробіттю особам, зазначеним у частині другій статті 22 цього Закону, виплачується у мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду.

Положеннями частини третьої статті 36 Закону №1533-III встановлено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політники України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року №60/62 (далі - Порядок №60/62)

Відповідно до п.5 Порядку №60/62, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплатити їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів; використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством.

За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості.

В силу вимог п.6 Порядку №62/60, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ст. 1215 Цивільного кодексу України).

Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Тобто, механізм повернення суми державної допомоги передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо виплата державної допомоги відбулась внаслідок зловживань з боку громадянина.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, з довідки до акту огляду МСЕК №591693 вбачається, що ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності з 29.07.2021 року та він не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку, тому станом на 12.10.2021 року (дата подачі заяви про надання статусу безробітного) ОСОБА_1 відповідав частині критеріїв для отримання статусу безробітного згідно п.2 ч.1 ст. 43 Закон №5067-VI, а 19.10.2021 року відповідач став отримувати пенсію по інвалідності, тобто став повністю відповідати вимогам для набуття статусу безробітного згідно п.2 ч.1 ст. 43 Закон №5067-VI.

З аналізу положень ст. 36 Закону №1533-III та вимог п.6 Порядку №62/60 вбачається, що поверненню особою отриманих виплат передує її зняття з обліку як безробітної в установленому законодавством порядку, при цьому кошти повертаються з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію безробітного у зв`язку з невідвідуванням ним Державної служби зайнятості без поважних причин 30 к.д. і більше. Тобто обставини припинення статусу безробітного не пов`язані з проведенням розслідування щодо законності призначених виплат, при цьому, як вказувалося вище, з 19.10.2021 року припинили існувати обставини що впливали на умови виплати матеріального забезпечення.

Суд звертає увагу, що незважаючи на досить тривалий період перебування відповідача в статусі безробітного та отримання призначених виплат, позивачем не було вжито заходів щодо перевірки повідомлених відповідачем відомостей. Лише по закінченню майже одного року з моменту зняття з реєстрації відповідача як безробітного позивач отримав відомості, які впливали на умови виплат та ініціював відповідне розслідування.

Згідно ст. 4 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991р. №875-ХІІ діяльність держави щодо осіб з інвалідністю виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті та полягає, зокрема у соціальному захисті.

Соціальний захист осіб з інвалідністю є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей осіб з інвалідністю нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року, "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" від 08 квітня 2008 року, "Москаль проти Польщі" від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії" від 20 травня 2010 року і "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" від 18 червня 2002 року та "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Таким чином зважаючи на обставини справи, дії сторін у вказаних правовідносинах, їх правовий статус, зважаючи на те, що відповідач є особою з інвалідністю другої групи безстроково у зв`язку з пораненням, отриманим при захисті Вітчизни та на момент проведення частини виплат відповідав статусу безробітного, беручи до уваги необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права особи, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять "достатніх підстав" для висновку про існування "нагальної суспільної потреби" у стягненні виплат за увесь період їх отримання та не доводять обґрунтованість "пропорційності" такого стягнення. Суд вважає, що примусове повернення наданої державою соціальних виплат за увесь період їх отримання може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря в умовах воєнного стану.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що згідно положень ст. 1212 ЦК України особа зобов`язана повернути набуте за рахунок іншої особи (потерпілого) майно лише у разі доведеності факту безпідставності його набуття та недобросовісності таких дій, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення безпідставно отриманих виплат лише за період з 12.10.2021 року по 18.10.2021 року у сумі 2148,72 грн., що доводиться матеріалами справи, а також відповідатиме критерію "пропорційності" та не становитиме надмірного тягаря для відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, особи з інвалідністю I та II груп.

Оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору, Житомирському обласному центру зайнятості в особі Житомирської філії Житомирського обласного центру зайнятості понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 142,52 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 2, 7, 10-13, 76-83, 133, 141,280,263-268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського обласного центру зайнятості в особі Житомирської філії Житомирського обласного центру зайнятості кошти в сумі 2148 (дві тисячі сто сорок вісім) грн. 72 коп., отриманих як допомога по безробіттю.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Компенсувати Житомирському обласному центру зайнятості в особі Житомирської філії Житомирського обласного центру зайнятості за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 142 (сто сорок дві) грн. 52 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Житомирський обласний центр зайнятості в особі Житомирської філії Житомирського обласного центру зайнятості, адреса місцезнаходження: м.Житомир, площа Польова, 6-А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , серія та номер паспорту: НОМЕР_1 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 02.02.2024.