23.02.2024 Єдиний унікальний номер 205/1313/24
Провадження № 2/205/1840/24
У Х В А Л А

23 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Терещенко Т.П., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , до Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2024 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , шляхом поштового відправлення «Укрпошта» направили до суду вищевказану позовну заяву, яка надійшла до канцелярії суду 06 лютого 2024 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2024 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху, оскільки вона була подана з порушенням вимог ст.ст.175,177 ЦПК України, та надано строк для усунення недоліків.

12 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 шляхом поштового відправлення «Укрпошта» направила до суду заяву та позовну заяву з усуненням недоліків, що були вказані у мотивувальній частині ухвали про залишення позовної заяви без руху, які надійшли до канцелярії суду 23 лютого 2024 року.

Однак вказана позовна заява надана до суду без усунення усіх недоліків, що були вказані у мотивувальній частині ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням зазначених обставин вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , підлягає повторно залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач ОСОБА_1 у заяві про усунення недоліків посилається на те, що позивачі звільнені від сплати судового збору на п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідно якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються лише заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Разом з тим, вказана норма закону не відноситься до позивачів, оскільки вони звернулися до суду саме із позовною заявою про визнання права власності на квартиру, яка розглядається в порядку загального позовного провадження, а не з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, втрати документів, яка розглядаються в порядку окремого провадження, і заявники, якої звільняються від сплати судового збору.

Враховуючи вищезазначене, позивачі звернулися до суду саме з позовною заявою в порядку позовного провадження, а не з заявою в порядку окремого провадження, тому судовий збір повинен сплачуватися як за подання позовної заяви, що має майновий характер.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Однак у позовній заяві позивачі заявляють позовні вимоги майнового характеру щодо визнання за ними права власності на частини квартири, але не сплачують судовий збір за подання позовної заяви і не надають документи на підтвердження сплати судового збору.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року становить 3 028 грн., отже судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1 211,20 грн. на час подання позовної заяви позивачами.

Таким чином позивачам необхідно сплатити судовий збір по 1 211,20 грн. окремими платіжними документами кожним позивачем відповідно до вимог абз. 1 ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», що виходить на загальну суму в розмірі 4 844,80 грн.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, вищевказані вимоги закону позивачами не виконані, таким чином, згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява з усуненням недоліків не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, а тому позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , повторно підлягає залишенню без руху з метою надання позивачам строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання ними копії ухвали, усунути зазначені недоліки.

Керуючись ст. ст. 177, 185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , до Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру повторно залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків, який не перевищує десяти днів з дня отримання ними копії ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.П. Терещенко

.