Справа № 449/804/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2024 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Савчака А.В.,

секретаря судових засідань Винницької А.Р.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

12.07.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.09.2013р. п 14.09.2020р. Від шлюбу у сторін є троє малолітніх дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сімейне життя у сторін не склалось. Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 15.09.2020р. у справі за позовом ОСОБА_4 шлюб між сторонами було розірвано.

З 2019р. відповідач самоусунувся від виховання та утримання дітей. Борг відповідача по сплаті аліментів станом на 11.07.2023р. становить 79670,73грн. Діти проживають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_2 судовому засіданні дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Зазначила , що відповідач ще до народження третьої дитини залишив сім`ю і до дітей не приходив. Відповідач виїжджав на заробітки за кордон, однак дітей матеріально не забезпечував. Коли справа про позбавлення батьківських прав була в суді, то в січні 2024 року сину ОСОБА_8 на день народження подарували іграшку. Наймолодша дочка ОСОБА_9 побачила батька коли їй була 2 роки. Дочка ОСОБА_10 бачила батька разів 5.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не заявився , про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Тимошик І.Я., позов заперечив, подав відзив на позовну заяву, зазначивши, що факти викладені в позові не відповідають дійсності. Відповідач ОСОБА_4 з липня 2021р. і до сьогоднішнього часу перебуває на заробітках у Польщі та сплачує на дітей аліменти. Зустрічатись з дітьми він не має фізичної можливості, але намагається спілкуватись з дітьми по телефону, але позивачка чинить йому в цьому перешкоди. Мати відповідача ОСОБА_11 відвідує онуків та забирає їх до себе в село.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явились, надіслали суду висновок органу опіки та піклування та вважають за недоцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки мати дітей ОСОБА_1 не представила документів, які б свідчили про свідоме ухилення ОСОБА_4 від виконання батьківських обов`язків.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснила, що відповідач є її сином. З 2021р. він перебуває на заробітках у Польщі, тому з дітьми спілкуватись не може. Зазначила, що сплачувала замість відповідача аліменти у 2023р.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 суду пояснила, позивачка її племінниця. Відповідач ніколи не займався дітьми. Молодшу дочку побачив вперше коли їй було 2 роки, він її не визнавав. Відповідача пам`ятає тільки старший син. Відповідачу не перешкоджали спілкуватись з дітьми. В соціальних мережах відповідач виставляв фоти з іншою жінкою і дитиною.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 суду пояснив, що позивачка його рідна сестра. Останній раз він бачив відповідача тому 2 роки. З дітьми відповідач не спілкується, хоча позивачка хотіла щоб діти спілкувались з батьком. Зі слів позивачки знає, що відповідач аліменти не сплачує.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 суду пояснила, що вона кума і сусідка позивачки. Відповідач з позивачкою практично не жили, вони постійно сварились. Він не визнавав третьої дитини. Позивачка хотіла з ним миритись, але він на контакт не йшов. До старшого сина ОСОБА_15 іноді навідувалась мати відповідача.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_4 є батьком дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_4 станом на 11.07.2023р. має заборгованість по аліментах в сумі 79670,73грн, перед стягувачем ОСОБА_1 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 13.09.2023р. слідує, що ОСОБА_4 не доцільно позбавляти батьківських прав щодо дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки мати дітей ОСОБА_1 не представила документів, які б свідчили про свідоме ухилення ОСОБА_4 від виконання батьківських обов`язків. Суд не бере даний Висновок до уваги та вважає його абсурдним і таким, що суперечить описаним в його мотивувальній частині обставинам. Жодного доказу виконання батьком своїх батьківських обов`язків не було надано органу опіки та піклування. В нього існує заборгованість по аліментах, не забрав третю дитину з роддому, не брав жодної участі у вихованні дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Суд вбачає, що відповідач ОСОБА_4 свідомо нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не цікавиться їх долею, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, матеріально дітям не допомагає, тобто жодного контакту з дітьми не підтримує.

Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини.

Зважаючи на те, що батько не цікавиться життям дітей, не приймає участі в їх вихованні та утриманні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та він свідомо відмовляється приймати участь в житті своїх дітей.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Керуючись ст.ст.12,13,81, 206, 258-259,263-265, 280,284, 315 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно трьох малолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учаскики справи:

Позивачка: ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_4

с.Лагодів Львівського району Львівської області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради

м.Львів, пр.Червоної калина, 66

Повний текст судового рішення виготовлено 28 лютого 2024 року

Суддя А. В. Савчак