_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/3031/24
Провадження № 2/947/1946/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Солтановської Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив постановити рішення, яким: розірвати шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 жовтня 2007 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1815.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 12 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, про що складено актовий запис №1815.

Позивач зазначає, що після початку активних бойових дій, викликаних військовою агресією рф 24.02.2022, відповідач виїхала за кордон де стала постійно проживати. На ґрунті цих обставин в сім`ї стали постійно виникати сварки, що призвело до того, що подружжя перестало спілкуватись між собою. Повертатися в Україну ОСОБА_2 наміру не має. Позивач зазначає, що на теперішній час спільне життя фактично відсутнє, позивач та відповідач мешкає окремо. Будь яких спроб зберегти сім`ю жодна зі сторін не здійснює. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливе і суперечить його інтересам. На примирення позивач не згодний і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб.

Ухвалою судді від 23.01.2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження на 22.02.2024 року о 12 год. 00 хв.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилися.

21 лютого 2024 року від представника позивача ОСОБА_3 до канцелярії суду надійшла заява, в якій він просив розгляд справи здійснювати за відсутності позивача та його представника. Також представник позивача ОСОБА_3 надав заяву позивача, в якій ОСОБА_1 позовні вимоги просив задовольнити.

21 лютого 2024 року від відповідача ОСОБА_2 до канцелярії суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи здійснювати за її відсутності та задовольнити позов.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, про що складено актовий запис №1815.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №314.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню тому, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливе за обставин, зазначених позивачем у позовній заяві. Під час розгляду справи, судом також було встановлено, що у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався та існує формально.

Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка ОСОБА_1 та жінки ОСОБА_2 , й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Примирення між сторонами неможливе. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя немає.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Таким чином, в ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивача.

Також судом враховується той факт, що один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України).

У відповідності з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору за подання позову в частині розірвання шлюбу у розмірі 1211,20 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 206, 265, ЦПК України, ст. ст. 110, 111, 112, 113, 161, 180 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 12 жовтня 2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1815.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.