Провадження №2/523/333/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження,

Установив:

Від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_2 , про визнання батьківства, звернувся адвокат Мастістий Ілля Андрійович.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що з 2018 року позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_2 перебувають у фактичних шлюбних відносинах та проживали однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу. Від їхнього сумісного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька - ОСОБА_3 , свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 відповідач - ОСОБА_2 зазначений батьком, на підставі ч.2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

З початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації позивачка з донькою виїхала до Федеративної Республіки Німеччини, за час перебування де у позивачки народилась друга донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт народження підтверджується Свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 , видане уповноваженим органом державної реєстрації актів цивільного стану в місті Коппенбрюгге Федеративної Республіки Німеччина, згідно якого матір`ю ОСОБА_4 зазначена ОСОБА_1 , в графі батько - наявний прочерк. Відповідач був обізнаний щодо факту, що на час зачаття та народження дитини він є батьком доньки. Проте, через те, що відповідач не перебував у законному шлюбі з позивачкою та не знаходився на території Німеччини на момент народження та подання документів до органів реєстрації актів цивільного стану у Німеччині, відповідач не мав можливості подати заяву про визнання себе батьком народженої дитини до відповідних органів. В свою чергу, внесення інформації про народження дитини на підставі слів матері не передбачається законодавством Німеччини.

На підставі викладеного представник позивача просить:

Визнати відповідача - громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у місті Коппенбрюгге Федеративної Республіки Німеччина, свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 .

Встановити порядок виконання вказаного рішення, зазначивши, що вказане рішення є підставою для внесення до державного реєстру актів цивільного стану запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у місті Коппенбрюгге Федеративної Республіки Німеччина, свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України та прізвище, ім`я, по-батькові дитини - ОСОБА_5

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою суду від 29 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представником позивача було надано заяву про розгляд справи без його участі.

Представником відповідача було надано заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заявлені позивачем вимоги відповідач визнав в повному обсязі згідно заяви про визнання позовних вимог.

З наведених матеріалів справи, судом встановлені такі фактичні обставини:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Коппенбрюгге Федеративної Республіки Німеччина, свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 .

Батьками дитини зазначені: ОСОБА_1 , в графі батько - наявний прочерк.

Судом встановлено факт наявності фактичних шлюбних відносин між позивачем та відповідачем та проживання позивача та відповідача однією родиною без державної реєстрації шлюбу з 2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача народилась донька - ОСОБА_3 , свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) 22 вересня 2020 року. Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 відповідач - ОСОБА_2 зазначений батьком, на підставі ч.2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків.

Суд встановив, що з початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації, позивач з дитиною виїхала до Федеративної Республіки Німеччини, за час перебування де у позивачки народилась друга донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт народження підтверджується Свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 , видане уповноваженим органом державної реєстрації актів цивільного стану в місті Коппенбрюгге Федеративної Республіки Німеччина, згідно якого матір`ю ОСОБА_4 зазначена ОСОБА_1 , в графі батько - наявний прочерк.

Свідоцтво про народження ОСОБА_4 легалізоване згідно положень Гаазької Конвенції від 1961 року, яка набрала чинності між Україною і Німеччиною 22 липня 2010 року, шляхом проставлення апостилю, відповідно до положень якої, документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції, якою є і Україна. Відповідно до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23.06.2005 року свідоцтва про державну реєстрацію народження, видані компетентними органами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні у разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Отже, з огляду на досліджені докази судом встановлено, що відповідач був обізнаний щодо факту, що на час зачаття та народження дитини він є батьком дитини, однак через відсутність законного шлюбу з позивачкою та відсутність на території Німеччини на момент народження та подання документів до органів реєстрації актів цивільного стану у Німеччині, відповідач не мав можливості подати заяву про визнання себе батьком народженої дитини до відповідних органів.

Крім іншого, суд встановив, що внесення інформації про народження дитини на підставі слів матері не передбачається законодавством Німеччини.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 51 Конституції України, передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 23.05.2001 № 32/5/101 державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва і консульські установи України, що, як і раніше, керуються спеціальним нормативним документом.

Відповідно до п. 1.5. вищезазначеної Інструкції якщо реєстрація актів цивільного стану була проведена компетентними органами держави перебування, про що свідчить відповідний документ, то повторна реєстрація в дипломатичному представництві або консульській установі не провадиться.

Отже, з огляду на наявне Свідоцтво про народження ОСОБА_4 , серія G № 1/2023, видане уповноваженим органом державної реєстрації актів цивільного стану в місті Коппенбрюгге Федеративної Республіки Німеччина, повторна реєстрація в дипломатичному представництві або консульській установі не вбачається можливою.

Підставою виникнення взаємних прав та обов`язків батьків і дітей є кровне споріднення, походження дітей від певних батьків.

Визначення походження дитини від батьків - це виявлення того факту, чи має спорідненість дитина щодо певних батька і матері.

Підтвердження походження дитини від батьків є підставою для здійснення деяких прав дитини: права знати своїх батьків, права на спадкування тощо.

Одним з основних принципів сімейного права України є прирівнювання дітей, народжених у шлюбі, до дітей, батьки яких не є подружжям, - дитина, народжена від осіб, які не є подружжям, має такі ж права та обов`язки, як і дитина, народжена у шлюбі, за умови, що її походження було зареєстроване в установленому законом порядку.

Згідно ч.2 ст.125 СК України у випадку якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:

1) за заявою матері та батька дитини;

3) за рішенням суду.

Таким чином, походження дитини від батька визначається як у добровільному порядку, так і за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 128 СК України:

1. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

2. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

3. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Отже, заява жінки і чоловіка які не перебувають у шлюбі між собою свідчить про те, що чоловік добровільно виявляє свою волю щодо визначення себе батьком зазначеної у заяві дитини. Мати дитини дає на це свою згоду. При цьому кровна спорідненість між батьком та дитиною не встановлюється і закон цього не вимагає.

Таким чином, визнання батьківства - це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. У загальному випадку воно може відбутися за добровільним порядком відповідно ст. 126 СК.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи та з урахуванням фізичної неможливості використання добровільного порядку шляхом подання заяви від жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, Позивач має право звернутися до визнання батьківства у судовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 591/6441/14-ц зазначено, що щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Викладеним вище обставинам відповідають правовідносини, які витікають із ст. 128 СК України, де зазначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Отже, можуть застосовуватися будь-які засоби доказування. Доказування у цій категорії справ здійснюється за допомогою будь-яких доказів, що відповідають вимогам належності та допустимості.

Таким чином, такими відомостями згідно статті 128 СК України є перебування у фактичних шлюбних відносинах та проживання однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу позивача та відповідачки задовго до народження дитини та наявність в них першої доньки ОСОБА_3 , свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 , згідно якого ОСОБА_2 зазначений батьком.

Відповідно до чинного законодавства України, а також ст. 3 Європейської конвенції про правовий статус дітей, народжених поза шлюбом (ETS № 85),7 ратифікованої 14 січня 2009 року, батьківство стосовно кожної дитини, народженої поза шлюбом, може бути підтверджене або встановлене шляхом добровільного визнання або за рішенням суду. Стаття 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, передбачає з-поміж іншого право дитини знати своїх батьків.

Згідно Постанови Верховного Суду України Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793 з відповідними змінами, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п. 2.16.4 вищезазначених Правил: на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Таким чином, згідно положень ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження, з метою зазначення у такому Свідоцтві про народження відомостей про батька дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач визнав повністю та беззаперечно позовні вимоги про визнання батьківства

Оскільки визнання відповідачем позовних вимог про визнання батьківства не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд, з`ясувавши наявність актового запису про народження дитини, в якому зазначено, що державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, письмові пояснення позивача та відповідача, вважає, що позовні вимоги про визнання батьківства слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 206, 263 ЦПК України, ст. ст. 125, 126, 127, 128, 134 СК України,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження - задовольнити.

Визнати громадянина України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , Паспорт НОМЕР_3 , виданий Хаджибеївським ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 28.03.2011 року, Місце проживання: АДРЕСА_2 ), батьком дитини - ОСОБА_4 , свідоцтво про народження, серія НОМЕР_2 , видане уповноваженим органом державної реєстрації актів цивільного стану в місті Коппенбрюгге Федеративної Республіки Німеччина.

Встановити порядок виконання рішення суду шляхом внесення до державного реєстру актів цивільного стану запису про народження громадянки України ОСОБА_4 зазначивши дату народження дитини: ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місце народження Коппенбрюгге Федеративної Республіки Німеччина, свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 , а саме: прізвище, ім`я, по батькові дитини - ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 лютого 2024 року.

Суддя