Провадження № 2/643/883/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючої судді Майстренко О.М., за участю секретаря судових засідань -Риндіч О.Б. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право власності на житло від 06 травня 1999 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 . ОСОБА_2 був її цивільним чоловіком , його похованням займалась позивачка . ОСОБА_3 мати цивільного чоловіка позивачки померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті ОСОБА_4 продовжував проживати у спірній квартирі , був зареєстрований в цієї квартирі , займався похованням своєї матері та фактично прийняв спадщину після її смерті. Єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 є позивачка. Із заявою до нотаріальної контори позивачка офіційно не зверталася, оскільки в розмові з нотаріусом їй було рекомендовано зверутись до суду із заявою про визнання право власності на спірну квартиру , оскільки за життя з ОСОБА_2 позивачка не зареєструвала офіційно шлюб. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині немає, єдиним спадкоємцем після його смерті є позивач. Відповідно до положень ст. 1264 ЦК України позивач є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживала з померлим однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 понад 5 років до часу відкриття спадщини.

Позивачка в судове засідання не з`явилась , надала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає задовольнити. Проти заочного порядку розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності та згідно із частиною 4 статті 223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право власності на житло від 06 травня 1999 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданого 04.12.2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №17968.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її син ОСОБА_2 , який постійно мешкав з померлою та з 20.12.1989 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб дільниці № 40 КП «Жилкомсервіс» .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_3 , виданого 23.03.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , актовий запис №3479.

Після смерті якого відкрилась спадщина, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивачка продовжувала проживати у спірній квартирі , займалась похованням чоловіка та фактично прийняла спадщину після його смерті. Єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 є позивачка.

Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині немає, єдиним спадкоємцем після його смерті є позивач .

Відповідно до положень ст. 1264 ЦК України позивач є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживала з померлим однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 понад 5 років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 4б цього Кодексу).

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (стаття 392 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що відповідно до положень статей 1216,1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( частини 1,2 статті 220 Цивільного кодексу України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина 1 статті 1222 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 1268,1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері ( стаття 1262 ЦК України). У третю чергу право на спадщину за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (стаття 1263 ЦК України). У четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини ( стаття 1264 ЦК України). У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступень споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї ( стаття 1265 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною 2 статті 1269 Цивільного кодексу України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини існує в межах строків, установлених статтею 1270 Цивільного кодексу України.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 328 Цивільного Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з визначених законом підстав набуття права власності є спадкування.

Перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців посвідчується свідоцтвом про право на спадщину (статті 1296 Цивільного кодексу України), отримання якого є правом спадкоємця, водночас норма частини 1 статті 1297 ЦК України зобов`язує спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Покладаючи на спадкоємців обов`язок отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, законодавець тим самим забезпечує їх можливістю реалізовувати набуте право власності щодо успадкованого нерухомого майна.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 4 статті 82 ЦПК України обставини , встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 за життя заповіт не склав, у зв`язку з чим, спадкування спадщини після його смерті здійснюється за законом, за правилами, встановленими нормами глави 86 книги шостої Цивільного кодексу України.

В межах розгляду даної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , є спадкоємцем четвертої черги, та, відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України у пункті 23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, а також Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відмови нотаріусу у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_2 є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Враховуючи зазначене, те, що позивач, як спадкоємець четвертої черги в установленому законом порядку прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , разом з цим позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, зокрема, отримати свідоцтво про права на спадщину за законом, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями12,247,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення мо

же бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair.

Суддя Майстренко О.М.