справа № 179/2010/23
провадження № 2-з/179/7/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року смт.Магдалинівка

Суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Кравченко О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Абдуллазаде Ламія Рагіб Кизи, про забезпечення цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 19.12.2024 року в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

23 лютого 2024 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Абдуллазаде Л.Р. надійшла заява про забезпечення позову, в обґрунтування якої представник позивача посилається на те, що відповідач затягує розгляд справи, подаючи до Магдалинівського відділу поліції заяви про підробку підпису позивача на позовній заяві, намагається позбавити можливості позивача отримати правничу (правову) допомогу під час судового розгляду справи. Вищезазначені дії відповідача повинні трактуватися як умисне затягування часу, що є зловживанням відповідачем своїми процесуальними правами. Відтак, існує об`єктивний ризик втрати ОСОБА_1 майна, що може призвести до утруднення захисту його прав.

Тому, з метою забезпечення позову, просить суд:

1. Заборонити ОСОБА_2 та будь-яким фізичним особам, юридичним особам, фізичним особам-підприємцям користуватися наступними земельними ділянками (обробляти землю, збирати врожай):

- земельна ділянка :02:001:0110 площею 4,00 га, дата реєстрації 13.08.2021 року;

- земельна ділянка :02:001:0027, площею 2 га, дата реєстрації 15.01.2021 року;

- земельна ділянка :02:002:0901, площею 2 га, дата реєстрації 13.03.2019 року,

-земельна ділянка :02:001:0883, площею 0,8 га, дата реєстрації 28.04.2020 року;

- земельна ділянка :02:001:0714, площею 1,7182 га, дата реєстрації 26.06.2020 року;

- земельна ділянка :02:001:0722, площею 1,6773 га, дата реєстрації 20.02.2020 року;

- земельна ділянка :02:001:0724, площею 1,731 га, дата реєстрації 20.02.2020 року.

2. Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням вищезазначених земельних ділянок або передачею їх у заставу, оренду, суборенду, емфітевзис, користування іншим особам.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір, як між колишнім подружжям, стосовно речових прав на нерухоме майно у вигляді вищезазначених земельних ділянок, яке має ознаки спільного сумісного майна сторін по справі.

Суд вважає, що у даному випадку достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин з приводу спору на означене майно.

Оскільки, позивач просить у судовому порядку визнати вказане майно спільною сумісною власністю подружжя та здійснити його наступний поділ, то суд вважає, що застосування судом таких заходів забезпечення позову, як встановлення заборони для відповідача на відчуження або обтяження такого майна, є співмірними із заявленими вимогами, та є доцільним в рамках даної справи.

Необхідність застосування даного такого виду забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки дозволяє запобігти ймовірному відчуженню або обтяженню спірних земельних ділянок на користь третіх осіб, яке може значно ускладнити виконання майбутнього судового рішення про його поділ між співвласниками.

Адекватність такого заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з обраними заявником заходами забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом із цим, суд не знаходить будь-яких підстав для заборони відповідачці та будь-яким фізичним особам, юридичним особам, фізичним особам-підприємцям користуватися спірними земельними ділянками (обробляти землю, збирати врожай).

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд вказує, що за умови встановлення заборони судом на відчуження або обтяження спірного майна нівелюють ризики його вибуття з власності відповідача. І навпаки, безпосередньо встановлення заборони, у тому числі особам, які не є учасникам справи, на вчинення вказаних заявником дій щодо користування спірними земельними ділянками, які за своєю суттю є недоведеними припущеннями, матиме всі ознаки надмірності та неадекватності, оскільки така заборона може трактуватись надто широко та абстрактно.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні заяви про забезпечення позову в частині встановлення заборони відповідачу ОСОБА_2 та будь-яким фізичним особам, юридичним особам, фізичним особам-підприємцям користуватися спірними земельними ділянками (обробляти землю, збирати врожай).

Стосовно заходів зустрічного забезпечення, суд зазначає про наступне.

Згідно з ч. 1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст.154 ЦПК України та є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст.154 ЦПК України).

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст.154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Абдуллазаде Ламія Рагіб Кизи, про забезпечення цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням або передачею у заставу, оренду, суборенду, емфітевзис, користування іншим особам наступних земельних ділянок:

- земельна ділянка :02:001:0110 площею 4,00 га, дата реєстрації 13.08.2021 року;

- земельна ділянка :02:001:0027, площею 2 га, дата реєстрації 15.01.2021 року;

- земельна ділянка :02:002:0901, площею 2 га, дата реєстрації 13.03.2019 року,

-земельна ділянка :02:001:0883, площею 0,8 га, дата реєстрації 28.04.2020 року;

- земельна ділянка :02:001:0714, площею 1,7182 га, дата реєстрації 26.06.2020 року;

- земельна ділянка :02:001:0722, площею 1,6773 га, дата реєстрації 20.02.2020 року;

- земельна ділянка :02:001:0724, площею 1,731 га, дата реєстрації 20.02.2020 року.

У задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Копію ухвали після її постановлення надіслати всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст.158 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя О.Ю.Кравченко