Справа № 716/11/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2024 року місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Бортніка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Павчук Святослав Іванович, до Веренчанської територіальної громади в особі Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ:

03.01.2024 року позивачка ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , з належними до нього господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавиці.

Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 04.01.2024 року по цивільній справі відкрито провадження, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, витребувано матеріали спадкової справи, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24.01.2024 року підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримали.

Представник відповідача Веренчанської територіальної громади в особі Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив не подав.

За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положення ст.247 ч.2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що Відділом ДРАЦС у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

вчинено актовий запис №668 від 23.03.2023 року (а.с.7).

За загальними правилами про спадкування (ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст.1220, 1221 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, у вигляді, в тому числі, домоволодіння АДРЕСА_1 .

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Згідно заповіту, посвідченого 22.11.2016 року секретарем виконавчого комітету Бабинської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, ОСОБА_3 все своє майно, де б не було і з чого не складалось і взагалі, те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла дочці ОСОБА_1 і вказаний заповіт є чинним (а.с.14).

18.08.2023 року за заявою спадкоємиці за заповітом ОСОБА_1 про прийняття спадщини приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Малітовською Т.М. заведено спадкову справу №154/2023 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.17).

Спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_4 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, подала заяву про відмову від спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.46 зворот).

Таким чином, позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , і є такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.11.2023 року, приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Малітовською Т.М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на нерухоме майно на ім`я померлої (а.с.20).

З матеріалів справи, право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 не зареєстроване (а.с.21).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважаються набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність згідно наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13 грудня 1995 року.

Згідно з п.4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений 04.09.2023 року КП Кадубовецької сільської ради Заставнівське бюро технічної інвентаризації, домоволодіння АДРЕСА_1 побудовано в 1940 році. Домоволодіння складається з житлового будинку під літ. «А» (1940) загальною площею 35,70 м.кв., житловою 18,60 м.кв., погребу окремо збудованого під лі. «Пг», сараю під літ. «Б», сараю під літ. «В», сараю під літ. «Г», вбиральні під літ. «Д», ганку під літ. «А-а», входу до підвалів під літ. «Вх/пг», воріт №1, огорожі під №2 та його вартість складає 62204,00 грн (а.с.10-13).

На день смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №200 від 19.12.2023 року виданою виконкомом Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області (а.с.8).

Також, згідно погосподарських книг, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була власником домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 22-29).

Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї постанови від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Вказаною інструкцією обов`язковою була реєстрація права власності на житлові будинки в органах БТІ лише у містах і селищах міського типу, однак не у сільській місцевості.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 43 Постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: - документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; - виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Таким чином, досліджені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння АДРЕСА_1 побудоване ОСОБА_3 відповідно до діючого на час його будівництва законодавства та належним чином було зареєстровано органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі.

Згідно з листом №10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України.

А тому ОСОБА_3 за життя набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

За таких обставин, встановивши під час розгляду справи, що спадкодавиця ОСОБА_3 була власником домоволодіння АДРЕСА_1 , але за відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на домоволодіння на ім`я спадкодавця позивачка, будучи спадкоємцем за заповітом, не може отримати свідоцтво про право на спадщину через органи нотаріату, суд вважає, що право позивачки порушено та підлягає судовому захисту шляхом визнання за спадкоємцем ОСОБА_1 права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 19, 76-82, 141, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 328, 1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1233, 1268-1270, 1296 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Павчук Святослав Іванович до Веренчанської територіальної громади в особі Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН НОМЕР_1 , право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку під літ. «А» загальною площею 35,70 м.кв., житловою 18,60 м.кв., погребу окремо збудованого під літ. «Пг», сараю під літ. «Б», сараю під літ. «В», сараю під літ. «Г», вбиральні під літ. «Д», ганку під літ. «А-а», входу до підвалів під літ. «Вх/пг», воріт №1, огорожі під №2, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Є. Вайновська