Справа № 444/4591/23
Провадження № 2-о/444/36/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів),Куликівська селищна рада Львівського району Львівської області про встановлення факту, який має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, який має юридичне значення. Просить суд встановити факт належності документа особі, а саме, що Державний акт на право приватної власності на землю І-ЛВ № 068911 виданий 29.11.2002 року на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 192 належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав зазначених у заяві.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначивла що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представники зацікавлених осіб: Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів) таКуликівської селищної ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак на адресу суду надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі. Зазначили, що при розгляді заяви повністю покладаються на думку суду. Не заперечили проти задоволення заяви.

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі заявника, представників зацікавлених осіб, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Судом встановлено, що встановлення юридичного факту не пов`язане із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення не може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців), а тому, суд прийшов до висновку, що вирішення питання встановлення юридичного факту приналежності документу необхідно розглядати саме в порядку окремого провадження.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення » в окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить

виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений

документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Заявник зазначив, що жодного спору про право не має.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту родинних відносин, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , являється спадкоємцем майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 була власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5928 га. на території Артасівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину України 1- ЛВ № 068911 від 29.11.2002 р., що видно з його копії.

Однак, в даному державному акті допущено помилку в написанні по батькові заявника матері. Прізвище ім`я по батькові її матері було ОСОБА_2 , однак в згаданому вище державному акті її прізвище ім`я по батькові записано, як ОСОБА_2 , що не відповідає даним свідоцтва про смерть.

Через зазначену помилку в державному акті у заявника виникли труднощі щодо доказування того, що даний державний акт належав її матері.

Для підтвердження того, що саме даний державний акт належить ОСОБА_2 заявник зверталася до Куликівської селищної ради, де отримала довідку від 15.12.2023р. № 328. З даної довідки вбачається, що в державному акті на право приватної власності на землю виданому ОСОБА_2 допущено помилку в написанні по батькові ОСОБА_2 її по батькові записано як « ОСОБА_3 » замість « ОСОБА_4 ».

Однак, виправити таку помилку не можливо, оскільки виправлення в державний акт не вносяться.

Відповідно до п 2.9. наказу Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.01.1999р. № 43 " Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації,

зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право власності на землю і право користування" заповнення державних актів на право власності на земельну

ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному коміцтеті України по земельних ресурсах" та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не

допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки.

З викладеного вище вбачається, що через допущену помилку в написанні по батькові матері заявниці в державному акті на право приватної власності на землю виданого громадянину України у неї виникли проблеми у підтвердженні належності документів.

Дані обставини змусили її звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності документів особі.

Суд враховує, що встановити юридичний факт, по іншому, як рішенням суду неможливо.

Суд приходить до висновку, що враховуючи наведені вище обставини, зазначений заявником факт, що має юридичне значення, знайшов своє підтвердження, і як наслідок, у суду є всі підстави встановити такий.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтею 4, 6, 7, 12, 76, 77, 81, 258-259, 263, 264, 268, 294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву задоволити.

Встановити факт належності документа особі, а саме, що Державний акт на право приватної власності на землю І-ЛВ № 068911 виданий 29.11.2002 року на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 192 належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 22.02.2024 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.