ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2115/24 Справа № 932/8569/20 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В.В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У липні 2020 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк», у якій позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №DNHDG3 у розмірі 36 486,30 доларів США, що за курсом НБУ від 23.06.2020 складає 972 724,76 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що 23.10.2008 між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DNHDG3, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 66 999,05 доларів США на умовах визначених договором та з кінцевим строком повернення - до 22.04.2028 і зі сплатою відсотків за користування грошима на рівні 14,04%.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №DNHDG3, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання зобов`язалася відповідати перед банком в якості солідарного боржника, у разі порушення ОСОБА_1 умов вказаного кредитного договору.

З огляду на те, що ОСОБА_1 було допущено порушення умов кредитного договору №DNHDG3, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з вимогою про стягнення відсотків нарахованих у подвійному розмірі, заборгованість за якими, за період з 22.15.2015 по 23.06.2020, становить 36 486,30 доларів США.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2023 рокупозов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

18 грудня 2023 рокувід Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» надійшла апеляційна скарга в якій ставиться питання про скасування рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2023 рокута ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що виписки за рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином докази по справі та дійшов помилкового висновку, що відсутнє посилання на договір поруки в кредитному договорі.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.132-136), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

22.04.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №DNHDG3, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 378 750,00 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 15% річних та з кінцевим строком повернення не пізніше 22.04.2028. У договорі зазначено, що кредит надається шляхом (видачі готівки через касу/ зарахування кредитором коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 , відкритий у кредитора). Також зазначено, що позичальник зобов`язується щомісячно до 22 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 5045,74 грн (п.2.4). Пунктом 6.2 договору визначено, що згідно ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту передбачених пп.1.1, 2.4 цього договору позичальник сплачує кредитору відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від зазначеного в п.1.1 нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У вказаному договорі, між іншим, зазначено, що його виконання забезпечується договором поруки №DNHDG3 від 22.04.2008 укладеним з ОСОБА_2 .

Позивачем на підтвердження укладення договору поруки з ОСОБА_2 надано копію договору поруки №DNHDG3-1 від 22.04.2008, який не містить підпису ОСОБА_2 у графі «Підпис» п. 19.2 Договору.

23.10.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №DNHDG3 від 22.04.2008, у якій зазначено, що кредитний договір №DNHDG3 від 22.04.2008 викладається у наступній редакції (п.1). Відповідно до умов якого банк зобов`язується надати ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_2 на строк з 23.10.2008 по 22.04.2028 включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 66 999,05 доларів США, зі сплатою відсотків на рівні 1,17% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.8.7 дата укладання цього договору 23.10.2008. Вказаний договір не містить положень які передбачають нарахування відсотків у подвійному розмірі.

Також позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог надано: копію паспорта ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; повноваження адвоката; курс гривні; розрахунок заборгованості згідно з яким: залишок простроченої заборгованості за кредитом становить 13 443,12 доларів США, загальний залишок заборгованості за процентами становить 36 486,30 доларів США; копію ліцензії.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги не можуть бути задоволені ні до боржника ні до поручителів.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина перша статті 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України (частина друга статті 1050 ЦК України).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Частинами першою та другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов`язання. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Отже, доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів видачі кредитних коштів та будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо договору поруки спростовуються тим, що наданий позивачем договір поруки №DNHDG3-1 від 22.04.2008 не містить підпису ОСОБА_2 у графі «Підпис» п. 19.2, це унеможливлює покладання солідарної відповідальності на ОСОБА_2 за не належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за договором №DNHDG3.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову та доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не повно дослідив та встановив обставини даної справи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

При таких обставинах апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: