Провадження №22-ц/812/279/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Миколаїв

Справа № 484/6310/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.

переглянувши в апеляційному порядку, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), цивільну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

до

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за договором позики та кредитної заборгованості

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Максютенко О.А., 21 грудня 2023 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 28 грудня 2023 року,

у с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та кредитної заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що 17 травня 2021року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики №.

Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 17 травня 2021 року на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 17 травня 2021 року та отримання кредиту згідно Заявки анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника.

Згідно договору позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовам кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,75 % на добу.

22 червня 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22/06-22, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору позики № від 17 травня 2021 року.

Відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 95782 грн. 50 коп., яка складається з : 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 86782 грн. 50 коп. сума заборгованості за процентами.

Також, 18 травня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 4174321, згідно якого відповідач отримав фінансовий кредит у розмірі 3500 грн. та зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,90 % на добу.

30 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30112021, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 4174321від 18 травня 2021 року.

Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 10416 грн., з яких: 3500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6916 грн. сума заборгованості за процентами.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість договором позики № від 17 травня 2021 року в розмірі 95782 грн. 50 коп. та за договором споживчого кредиту № 4174321 від 18 травня 2021 року в розмірі 10416 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 грудня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»:

- заборгованість за договором позики № від 17 травня 2021 року в сумі - 95782 грн 50 коп., з яких: 9000 грн. - заборгованість за кредитом, 86782 грн. 50 коп. заборгованість за процентами;

- заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4174321 від 18 травня 2021 року в загальному розмірі 10416 грн., з яких : 3500 грн заборгованість за кредитом, 6916 грн заборгованість за процентами , а всього-106198 грн 50 коп. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено факту укладення сторонами договорів, не надано первинних документів відповідно до вимог ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які можуть бути доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, не надано жодної інформації яким чином відповідач проходив ідентифікацію.

Щодо вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення процентів за користування коштами за спірними договорами зазначав, що після закінчення строку кредитування кредитор втрачає право на нарахування процентів за кредитним договором, тому на думку відповідача, нарахування вказаних сум є безпідставними.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважав її такою, що не підлягає задоволенню, а її доводи не обґрунтованими. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначало, що договори укладені між сторонами в електронній формі. Їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаний ОСОБА_1 при укладенні договорів.

Щодо первинних бухгалтерських документів та підтвердження перерахування коштів за кредитними договорами позивач посилався на положення ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідно до яких первинні документи можуть бути складені як у паперовій, так і у електронній формі. Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису.

Враховуючи, що кредит за вищезазначеними договорами було видано на картку позичальника, всі правовідносини між позичальником та кредитором регулюються ЗУ «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ № 164 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрінгу платіжних документів» відповідно до положень яких документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

Що стосується нарахування процентів за договорами позивач зазначав, що згідно умов кожного з договорів нарахування процентів здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, а з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

За частиною 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, оскільки рішення у цій справі ухвалено за відсутності учасників справи, повне судове рішення складено 23 лютого 2024 року, датою ухвалення рішення є 23 лютого 2024 року.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлені вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики № від 17 травня 2021 року укладеним з ТОВ «Інфінанс» та договором про надання споживчого кредиту від 18 травня 2021 року з ТОВ «Авентус Україна»

Щодо вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № від 17 травня 2021 року укладеним з ТОВ «Інфінанс».

Судом встановлено, що 17 травня 2021року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики №.

Договір позики підписано шляхом підписання Акцепту оферти від 17 травня 2021 року на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 17 травня 2021 року та отримання кредиту згідно Заявки анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника.

Згідно договору позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, основними умовам кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,75 % на добу.

Підписуючи договір позики відповідач підтвердив, що інформація , зазначена в частині другій ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», товариством відповідачу надана. Акцептуючи оферту, позичальник підтвердив отримання пояснень Товариства з метою забезпечення позичальнику можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану.

Відповідно до договору позики, позичальник підтвердив, що самостійно перед укладенням договору повністю ознайомився з правилами, викладеними на веб-сайті Товариства, проектом договору, який відповідає умовам даного договору, та погоджується з ними. Акцептуючи оферту позичальник підтвердив, що уклав цей договір на сприятливих для себе умовах, у тому числі з отриманням повної інформації від Товариства, достатньої та необхідної для прийняття ним рішення щодо укладення цього договору, що відповідає його внутрішній волі.

17 травня 2021 року ТОВ «Інфінанс» перерахувало на карту відповідача 9000 грн (а.с.14).

Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за договором № від 17 травня 2021 року у розмірі 95782 грн. 50 коп., яка складається з : 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 86782,50 грн. сума заборгованості за процентами.

22 червня 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 22/06-22, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору позики № від 17 травня 2021 року.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч.ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».

Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у п. 35 Постанови.

Окрім того, в п. 54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно з логікою Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

З наведених обставин справи вбачається, що зі змісту Акцепту оферти від 17 травня 2021року на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 17 травня 2021 року та отримання кредиту згідно та Заявки-анкети № 3639247 від 17 травня 2021 року, сторони уклали в електронній формі договір про надання кредиту на суму 9000 грн зі сплатою відсотків за користування ним та погодили строк кредитування кредитом в 14 днів.

Отже, з вищенаведених норм чинного законодавства та вже усталеної судової практики вбачається, що після спливу вказаного строку Товариство не має права на нарахування процентів передбачених договором, а має право на отримання грошових сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Проте всупереч зазначеним нормам матеріального права, позивачем неправомірно нараховані проценти за користування кредитом, після спливу строку кредитування, а саме з 22 червня 2022 року по 30 вересня 2023 року.

Однак вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції не звернув належної уваги на вищезазначені положення закону, та дійшов помилкового висновку про стягнення процентів за період з 22 червня 2022 року по 30 вересня 2023 року , а тому рішення суду першої інстанції в частині стягнення процентів за цим договором слід змінити, зменшивши їх стягнення з 86782 грн. 50 коп. до 2205 грн., а всього з урахуванням 9000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11 205 грн.

Вимог про стягнення заборгованості з урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено.

Щодо вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4174321, укладеним з ТОВ «Авентус Україна», колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 18 травня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 4174321, згідно якого відповідач отримав фінансовий кредит у розмірі 3500 грн. та зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,90 % на добу.

Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п.10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п.2.1 п.1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.

Згідно з п.п.2.4 п.2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Авентус Україна» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п.2.1 п.2 Кредитного договору.

Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», які розміщені на сайті creditplus.ua. приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил.

30 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30112021, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 4174321від 18 травня 2021 року.

Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції вважав доведеним факт отримання відповідачем кредитних коштів, а тому задовольнив вимоги у повному обсязі.

Проте, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про отримання відповідачем, або перерахування на його картку зазначених коштів відповідно до умов договору.

Отже факт отримання відповідачем коштів за договором № 417321 від 18 травня 2021 року не є доведеним.

Однак, вирішуючи спір в цій частині заявлених позовних вимог, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обстави та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

За такого рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 травня 2021 року слід скасувати , відмовивши у задоволенні цих позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат слід змінити, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 283 грн. 16 коп. судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам (11205 грн х 100% : 106198 грн 50= 10,55 % - задоволення позовних вимог; 2684 грн судовий збір за подачу позову х 10,55% : 100%= 283 грн 16 коп. ).

З позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрат, понесені останнім за подачу апеляційної скарги у розмірі 3601 грн 26 коп ( 89,45% процент задоволених вимог апеляційної скарги х 4026 грн сума сплачена відповідачем за подачу апеляційної скарги : 100% = 3601 грн 26 коп.).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 грудня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за договором позики № від 17 травня 2021 року змінити , зменшився стягнення з 95 782 грн 50 коп. до 11 205 грн, з яких 9000 грн сума основного боргу, 2205 грн заборгованість за процентами.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 4174321 від 18 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 283 грн. 16 коп судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 3601 грн 26 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 23 лютого 2024 року.