Справа № 592/3710/23
Провадження № 2/592/110/24
УХВАЛА

20 лютого 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми під головуванням судді Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

з участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми під головуванням судді Костенко В.Г. знаходиться вказана цивільна справа.

Ухвалою суду від 11.01.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання о 14-00 год. 20.02.2024.

20.02.2024 відповідач подав заяву про відвід головуючому судді Костенку В.Г.. заява мотивована тим, що суддя є упередженим адже суддя проводив судові засідання незважаючи на клопотання відповідача про відкладення розгляду з поважних причин. Під час останнього судового засідання відповідач вимагав від позивача визначитися з остаточними вимогами. Після цього надати вважав, що йому треба наддати можливість скористатися правом на захист та подачі відзиву. Після ознайомлення з матеріалами справи вважає, що справа сформована з порушенням хронологічного порядку та до неї не додано усіх документів які надавалися сторонами, зокрема відзив який поданий 14.08.2023.

В судове засідання відповідач не з`явився та подав заяву про відкладення розгляду мотивуючи тим, що в Україні введено воєнний стан, постійно лунають тривоги у місті та необхідно доглядати за матір`ю. До заяви додана довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією стосовно ОСОБА_4 від 09.01.2024. У довідці зазначено, що вона потребує постійного стороннього догляду.

Позивачка зазначила, що відповідач затягує судовий розгляд. Стан матері не заважає, йому прийти до суду, ходити на роботу.

Представник позивачки наполягав на розгляді справи. Заяву про відвід вважала надуманою та необґрунтованою.

Стаття 36 ЦПК України передбачає підстави для відводу (самовідводу) судді: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі права на розгляд справи справедливим судом та без будь-якого стороннього впливу.

Поряд з цим незалежність та недоторканність судді гарантують статті 126 і 129 Конституції України, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначено умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів. Зокрема, ст.6 цього Закону встановлено заборону втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

При розгляді справи, головуючий - суддя діє відповідно до своїх повноважень при розгляді цивільних справ, що передбачено ст. 214 ЦПК України.

Згідно ч.ч. 2 і 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заява подана суду в день призначеного судового засідання то її слід вирішити по суті з постановленням ухвали.

При вирішенні відводу слід зазначити, що суд розглядає справи на засадах диспозитивності та змагальності, за яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. ст. 12, 13 ЦПК України).

Дослідивши наведений зміст заяви про відвід вбачається, що підстави для відводу заявлені занадто загально та нічим не підтверджуються, загалом є помилковим баченням сторони на процесу судового розгляду.

За своїм змістом відвід заявлений на підставі п. 5 ч. 3 ст. 36 ЦПК України, згідно якого суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За своїм змістом заява зводиться до того, що позивач не згодний з процесуальними рішеннями судді у даній справі. Так не згодний з тим, що суддя не задовольняв клопотання про відкладення судового засідання та не вказав позивачу остаточно визначитися з позовними вимогами, не надав часу для складання відзиву.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З наведеного вбачається, що позивачем не зазначено обґрунтованих обставин для відводу судді.

Як підставу відводу відповідач також зазначив, що справа сформована з порушенням хронології та до справи не додано документів наданих сторонами, зокрема відзив поданий 14.08.2023. Проте таке твердження є надуманим та не відповідає матеріалам справи. Більше того такі обставини не є підставами для відводу судді які передбачені у ст. 36 ЦПК України.

З наведеного у сукупності вбачається, що позивачем не викладені обставини, які є підставою для відводу судді.

Ураховуючи наведене у сукупності суд доходить висновку, що відвід є необґрунтованим, а тому слід відмовити у задоволенні відводу.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про відвід судді Костенку В.Г. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Повнерішеня складене 20.02.2024.

Суддя В.Г. Костенко