РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2024 Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., при секретарі судового засідання Мазій І.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Лященко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі цивільну справу за позовною заявою Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути у порядку регресу з відповідача на користь Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області кошти у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої унаслідок незаконного звільнення працівника, а також судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022 у справі №560/5133/21, якою рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.08.2021 залишено без змін, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 31.03.2021 за №104-к «Про звільнення ОСОБА_3 », вирішено поновити її на посаді начальника юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з 01.04.2021, стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2021 по 25.08.2021 в сумі 63 942,06грн, компенсацію моральної шкоди в сумі 3000грн, судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000грн.

На виконання вказаного рішення суду та на підставі наказу від 28.08.2021 за №682-к ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, 18.05.2022 проведено оплату безспірного списання військово збору із середньої заробітної плати ОСОБА_3 у сумі 743,82грн та оплату безспірного списання ПДФО у сумі 8925,79грн.

31.05.2022 Державною казначейською службою України проведено оплату безспірного списання середнього заробітку ОСОБА_3 у сумі 39918,11грн.

28.07.2022 проведено оплату моральної шкоди у сумі 3000грн та правничої допомоги у сумі 3000грн.

Остаточну виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за основним зобов`язанням здійснено 31.05.2022.

Зазначені кошти були стягнуті з загального фонду коштів передбачених на оплату праці та КЕКВ 2800 «Інші видатки» з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Посилаючись на вимоги ЦК України та Закон України «Про державну службу», позивач вказав, що обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної установі у зв`язку з оплатою звільненому працівнику за час вимушеного прогулу покладається на службову особу, за наказом якої працівника звільнено з порушенням закону. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

При цьому, винна у незаконному звільненні особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини установі.

Наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 31.03.2021 за №104-к «Про звільнення ОСОБА_3 » підписаний головою комісії з ліквідації ОСОБА_2 та у зв,язку з рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.08.2021, на ОСОБА_2 , як на особу, за наказом якої здійснено звільнення, має бути покладено обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну Головному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області.

На підставі викладеного позивач просить стягнути у порядку регресу з ОСОБА_2 на користь Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 69 942,06 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої унаслідок незаконного звільнення працівника, а також 2600грн судового збору.

Ухвалою від 18.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового розгляду.

09.12.2022 відповідач подав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що виходячи з вимог ч.4 ст.1191 ЦК україни, п.п.10 п.9 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, відсутні правові підстави для формування зворотньої вимоги до відповідача щодо стягнення розміру відшкодування. Крім того, посилаючись на ст.6 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», зазначив, що якщо рішенням суду не встановлено складу кримінального правопорушення в діях посадової, службової особи державного органу, дії якої призвели до збитків державного бюджету, проведення службового розслідування щодо причетних посадових, службових осіб таких органів є обов,язковим. Отже, лише службовим розслідуванням можливо встановити чи був відповідач винний у незаконному звільненні працівника. Також вказав на те, що позивачем не доведено причинного зв,язку між завданням позивачу збитків та будь якими протиправними діями, рішенням чи бездіяльністю відповідача, зааподіяння шкоди позивачу ОСОБА_2 , який діяв в рамках звільнення ОСОБА_3 в порядку і спосіб, передбачений чинним законодавством України, з метою забезспечення процедури ліквідації Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області як юридичної особи публічного права. Враховуючи наведені вимоги законодавства просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області також надали пояснення, в яких вказали, що дійсно на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.08.2021 поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та виплачено середній заробіток, проведено оплату безспірного списання військово збору із середньої заробітної плати ОСОБА_3 , оплату ПДФО, моральної шкоди, правничої допомоги. Отже вказане рішення суду виконано Головним управлінням у повному обсязі.

Ухвалою суду від 23.03.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що факт незаконного звільнення ОСОБА_3 встановлений рішенням суду. Наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області «Про звільнення ОСОБА_3 » підписаний головою комісії з ліквідації ОСОБА_2 , який як службова особа, за вимогами п.8 ст.134, ст.237 КЗпП, незалежно від форми вини має нести відповідальність, а тому необхідність проведення службового розслідування для встановлення вини відповідача у незаконному звільненні працівника відсутня. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з,вився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в письмових поясненнях просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача адвокат Лященко С.О., який діє на підставі ордеру на надання правничої ( правової) допомоги №1056315 від 21.03.2023 позов не визнав, обгрунтовуючи доказами викладеними відповідачем у письмових поясненнях та нвполягав на тому, що вина відповідача у спричиненні шкоди установі не доведена, рішенням суду також не встановлена, службове розслідування щодо встановлення провини відповідача установою не проводилось, а тому підстав для задоволення позову не вбачається.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області також в судове засідання не з,явився, просив при прийнятті рішення врахувати надані письмові пояснення, справу розглядати за її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов наступних висновків.

Згідно з п.8 Положення про державну службу України з питань геодезії, картографії, та кадастру Держгеокадастр здійснює повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п.п.13-15 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ГУ діє на підставі Положення, що затверджується Головою Держгеокадастру. Головні управління утримуються за рахунок Держбюджету України. Структуру ГУ затверджує Голова Держгеокадастру за погодженням з Міністром аграрної політики та продовольства України.

Судом установлено, що Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 31.03.2021 за №104-к відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 №1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» від 20.10.2011 №1074 «Про затвердження порядку здійснення заходів пов,язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади», наказу Держгеокадастру від 24.11.2020 №504 «Про ліквідацію та утворення органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру», пункту 1-1 ч.1 ст.87 ЗУ «Про державну службу» ОСОБА_3 звільнено з посади начальника юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у зв,язку з ліквідацією Головного управління як юридичної особи піблічного права. Наказ підписано Головою комісії з ліквідації В.М. Василенко.

Наказом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 23.03.2021 за №170 внесено зміни до наказу Держгеокадастру від 24.11.2020 №504 «Про ліквідацію та утворення територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру», зокрема Головою комісії з ліквідації Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області визначено начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Василенко Василя Миколайовича.

На момент подачі позовної заяви ОСОБА_2 продовжував займати посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, дана посада є посадою державного службовця, служба якого відповідно до норм ч.1 ст.1 ЗУ «Про державну службу» публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2021 №301 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» визнано такою, що втратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 №1118 «Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», та відмінене рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком, у тому числі щодо ліквідації Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.08.2021 №560/5133/21, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022, адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області задовлено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 31.03.2021 №104-к «Про звільнення ОСОБА_3 », поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з 01.04.2021. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2021 по 25.08.2021 в сумі 63942,06грн, компенсацію моральної шкоди в сумі 3000грн, судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000грн.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.08.2021 №560/5133/21, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022, та на підставі наказу від 28.08.2021 за №682-к ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, 18.05.2022 проведено оплату безспірного списання військово збору із середньої заробітної плати ОСОБА_3 у сумі 743,82грн та оплату безспірного списання ПДФО у сумі 8925,79грн. 31.05.2022 Державною казначейською службою України проведено оплату безспірного списання середнього заробітку ОСОБА_3 у сумі 39918,11грн. 28.07.2022 проведено оплату моральної шкоди у сумі 3000грн та правничої допомоги у сумі 3000грн.

Остаточну виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за основним зобов`язанням здійснено 31.05.2022.

Зазначені кошти були стягнуті з загального фонду коштів передбачених на оплату праці та КЕКВ 2800 «Інші видатки» з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Згідно частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільні або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.5 ст.82 ЦПК України).

Преюдиція передбачає звільнення від доказування обставин, встановлених в мотивувальній частині рішення суду у цивільній, господарській, адміністративній справі, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.08.2021 та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022 зазначено, що встановлена законодавцем можливість ліквідації державної установи (організаціх) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов,язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 №1118 замість ліквідованих головних управлінь Держгеокадастру повинні були бути утворені територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру як структурні підрозділи апарату зазначеної служби, суд прийшов до висновку проте, що механізм, який став передумовою для звільнення позивачки ( ОСОБА_3 ), у дійсності являв собою не ліквідацію, а саме реорганізацію системи вказаних органів. Крім того, у зв,язку із прийняттям ряду постанов Кабінету Міністрів України, відповідно до яких відмінено ліквідацію територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, і фактично повернуто їх правовий статус у первісний стан, відсутні правові підстави для припинення юридичних осіб публічного права, тому відповідно також відсутні правові підстави для звільнення посадових осіб територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у зв,язку з їх ліквідацією. Таким чином, звільнення ОСОБА_3 здійснено із порушенням чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Водночас, спір щодо відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, має вирішуватися із застосуванням норм трудового законодавства.

На підставі статті 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Статтею 130 КЗпП України передбачені загальні підстави й умови матеріальної відповідальності працівника, а саме: працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Пунктом 8 статті 134 КЗпП України, пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 р. «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям працівниками», пунктом 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної установі у зв`язку з оплатою звільненому працівнику часу вимушеного прогулу. Такий обов`язок покладається на службову особу, за наказом якої працівника звільнено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. При цьому винна у незаконному звільненні особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини установі.

У відповідності до частини четвертої статті 136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу.

Зайве витрачання коштів державної бюджетної наукової установи призводить до порушення принципів збалансованості та цільового використання бюджетних коштів, що визначені статтею 7 Бюджетного кодексу України.

Згідно частин третьої, четвертої статті 233 КЗпП України, що регулює строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу.

З метою усунення недоліків при розгляді трудових справ Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» постановив надати роз`яснення: звернути увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників в суді свідомого й сумлінного ставлення до праці (пункт 1 постанови). Звернути увагу судів на суворе додержання встановлених законом строків підготовки і розгляду трудових справ, на необхідність підвищення ефективності їх діяльності по запобіганню правопорушенням у сфері трудових відносин. З метою запобігання незаконним звільненням судам слід неухильно додержувати вимог статтей 138 (п. 8), 237 КЗпП про притягнення до участі в справі про поновлення на роботі і покладення на службову особу обов`язку відшкодувати шкоду підприємству, установі, організації, заподіяну в зв`язку з оплатою незаконно звільненому або переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи. При цьому належить врахувати, що при незаконному звільненні або переведені на іншу роботу, невиконання рішення про поновлення працівника на роботі настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущені ними в цих випадках будь-якого порушення закону (абзаци 1-3 пункту 33 постанови).

Згідно роз`яснень, викладених в абзаці 3 пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову.

Факт незаконного звільнення ОСОБА_3 з посади начальника юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили та яке виконане Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області у повному обсязі.

В обґрунтування заперечень проти позову представник відповідача посилався на те, що установою не проведено службове розслідування, яким можливо б було встановити чи був відповідач винний у незаконному звільненні працівника, чи є причинний зв,язок між завданням позивачу збитків та будь якими протиправними діями відповідача.

Суд зауважує, що встановлені вищевказаними судовими рішенням обставини (видання наказу саме за підписом відповідача, підстави для видання такого наказу, хронологія подій, механізм, який став передумовою для звільнення ОСОБА_3 , розрахунок середньої заробітної плати працівника тощо) відповідачем не оспорювались.

Як зазначено вище, діючим законодавством визначено обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної установі у зв`язку з оплатою звільненому працівнику часу вимушеного прогулу. Такий обов`язок покладається на службову особу, за наказом якої працівника звільнено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. При цьому винна у незаконному звільненні особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини установі.

Згідно з п.8 ст.134 КЗпП України суб`єктом повної матеріальної відповідальності є службова особа, за наказом чи розпорядженням якої працівника звільнено незаконно.

Відповідач на час видання наказу про звільнення ОСОБА_3 був службовою особою та на час заподіяння шкоди відповідача перебував у трудових відносинах з позивачем.

Матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини установі, несе особа, винна у незаконному звільненні. Встановлення персональної вини службової особи у незаконному звільненні працівника для покладення на неї матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації сплатою працівникові вимушеного прогулу, необхідне у випадку, коли незаконне звільнення мало місце за рішенням колегіального органу.

Отже доводи відповідача та його представника щодо проведення службового розслідування та встановлення винуватості саме відповідача у незаконному звільненні працівника та завданні позивачу збитків суд розцінює як неспроможні та такі, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Варто також зазначити, що посилання відповідача на погодження Держгеокадастром звільнення ОСОБА_3 з посади не має суттєвого значення ждля вирішення справи, оскільки звільнення відбулось з інших обставин, які викладено у вищенаведеному рішенні суду.

Враховуючи, що звільнення ОСОБА_3 здійснено з порушенням закону, на відповідача, як особу, за наказом якої працівника було незаконно звільнено, покладається обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну Головному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.20 постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову.

Позов про відшкодування шкоди, заподіяної установі у зв`язку з оплатою звільненому працівнику часу вимушеного прогулу, може бути пред`явлений лише після виконання рішення суду, яким присуджено до сплати зазначені кошти, оскільки до моменту виконання в особи, яка відшкодувала шкоду, немає витрат, які підлягають відшкодуванню.

ОСОБА_3 нараховано середній заробіток у сумі 14354,34грн за квітень 2021, у тому числі ПДФО і війський збір. 18.05.2022 проведено оплату безспірного списання військово збору із середньої заробітної плати ОСОБА_3 у сумі 743,82грн та оплату безспірного списання ПДФО у сумі 8925,79грн. 31.05.2022 Державною казначейською службою України проведено оплату безспірного списання середнього заробітку ОСОБА_3 у сумі 39918,11грн. 28.07.2022 проведено оплату моральної шкоди у сумі 3000грн та правничої допомоги у сумі 3000грн.

Остаточну виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за основним зобов`язанням здійснено 31.05.2022.

На підтвердження сплачених сум позивачем надані відповідні виписки Державної казначейської служби України, які досліджені в ході судового слідства та залучені до матеріалів справи.

З позовом про відшкодування шкоди, заподіяної установі у зв`язку з оплатою звільненому працівнику часу вимушеного прогулу, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру звернулася 17 листопада 2022, тобто в межах передбаченого ст.233 КЗпП України строку звернення до суду.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідача у порядку регресу з ОСОБА_2 на користь Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 69 942,06 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої унаслідок незаконного звільнення працівника, а також 2600грн судового збору

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що із позовом про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу до службової особи, а саме ОСОБА_2 правомірно звернувся позивач, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, які координують діяльність Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та якому заподіяно шкоду, як органу управління державним майном, строк на пред`явлення регресного позову не порушено, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 69942,06 грн матеріальної шкоди в порядку регресу є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. З цих же підстав суд відхиляє заперечення проти позову, викладені відповідачем та його представником.

За правилами ст.141 ЦПК України належить стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору, який складає 2600грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України,130,134, 136, 233, 237 КЗпП, постановою Пленуму ВС України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд

У Х В А Л И В:

Позов Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути у порядку регресу з ОСОБА_2 , НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 ) на користь Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (29016, м.Хмельницький, вул.Інститутська, 4/1) 69 942 (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок дві) грн 06 коп у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої унаслідок незаконного звільнення працівника, а також 2600грн судового збору.

На рішення може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 21.02.2024.

Суддя: Тетяна Пустовойт