Провадження 2/127/5037/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.
Вказаний виконавчий напис був пред`явлений до примусового виконання.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 64731967 з виконання оскаржуваного виконавчого напису.
02.05.2023 року ВП № 64731967 було передано на виконання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Мельнику Р.І.
Постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Р.І. від 10.05.2023 року було прийнято вказане виконавче провадження на виконання та визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, з яких 211,22 грн. стягнуто з боржника.

Позивач вважає, що вимоги стягувача є неправомірними, нотаріус порушив процедуру вчинення виконавчого напису і Закон України «Про нотаріат», Постанову КМУ від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Позивач ОСОБА_1 просив: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстр. № 21478 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» заборгованості за кредитним договором від 21.06.2011 року № 011-01511-210611 в загальній сумі 17 920,37 грн.; на підставі ст. 1212 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 211,22 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

08.12.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив вимоги задоволити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Представник ТОВ «Росвен інвест Україна» в судове засідання повторно не з`явився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно. Відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.

Треті особи без самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Р.І. та приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання повторно не з`явились з невідомих суду причин. Заяв про відкладення розгляду справи суду не надавали.

Згідно наказу Міністерства юстиції України, відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18.02.2021 року № 1 та на підставі п.п. «е» та «з» п.2 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про нотаріат» анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане МЮУ 26.12.2011 року за № 8679 на ім`я ОСОБА_2 .

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності третіх осіб.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис за реєстр. № 21 478 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» заборгованості за кредитним договором від 21.06.2011 року № 011-01511-210611 в загальній сумі 17 920,37 грн.

Із виконавчого напису, зокрема, вбачається, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором від 21.06.2011 року № 011-01511-210611, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 21.05.2020 року до ТОВ «Росвен інвест Україна».

Строк платежу за кредитним договором від 21.06.2011 року № 011-01511-210611 настав. Боржником допущено прострочення платежів.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.05.2020 року по 31.01.2021 року. Сума заборгованості становить 17 420 37 грн.

Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 11 434, 33 грн. Прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 5 986,04 грн. Нотаріусом стягнуто зі стягувача плату, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача.

Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача 17 920,37 грн.

Представник стягувача із заявою про примусове виконання виконавчого напису від 03.02.2021 року за реєстр. № 21478 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця Табінського О.В. 04.03.2021 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. 05.03.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП № 64731967 з виконання оскаржуваного виконавчого напису.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Р.І. від 02.05.2023 року виконавче провадження ВП № 64731967 було передане на виконання приватному виконавцю Мельнику Р.І. .

Постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Р.І. від 10.05.2023 року ВП № 64731967 було прийнято вказане виконавче провадження з виконання виконавчого документа: вчиненого 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виконавчого напису за реєстр. № 21 478 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» заборгованості за кредитним договором від 21.06.2011 року № 011-01511-210611 в загальній сумі 17 920, 37 грн. та визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження 810 грн., з яких 211, 22 грн. стягнуто з боржника.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат»для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, закономвстановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Доказів відступлення прав вимоги за кредитним договором від 21.06.2011 року № 011-01511-210611, укладеним з ОСОБА_1 від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Росвен Інвест Україна» суду не надано.

Враховуючи наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Станом на день ухвалення судового рішення у даній справі, будь-які докази, що стали підставою для вчинення 03.02.2021 року оскаржуваного позивачем виконавчого напису до суду не надходили.

Сума заборгованості, що стягнута на підставі виконавчого напису, є спірною і не визнається боржником ОСОБА_1 .

Позивач надав до позовної заяви договір від 21.06.2011 року, згідно якого кредит наданий шляхом відкриття відновлювальної відкличної лінії в сумі 100000 грн., а на день укладення договору встановлений ліміт в сумі 5 700 грн. Кредитування здійснюється протягом 364 календарних днів. Таким чином, кінцевою датою повернення кредиту і процентів за користування є 21.06.2012 року. Разом з тим, за виконавчим написом стягнення заборгованості проводиться за період з 22.05.2020 року до 31.01.2021 року, поза межами строку позовної давності.

Не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості за договором від 21.06.2011 року та можливості надати свої заперечення щодо суми боргу або оспорити вимоги стягувача.

Крім того, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, для одержання виконавчого напису подається оригінал нотаріально посвідченої угоди.

Договір від 21.06.2011 року нотаріально посвідчений не був, тому у відповідача були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу.

При ухваленні рішення суд також приймає до уваги, що на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою визнано незаконною постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2 та враховує Ухвалу ВП ВС від 15.04.2020 у справі № 554/6777/17 щодо застосування редакції Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, при вирішенні спорів про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню.

Враховуючи наведені обставини і те, що виконавчий напис вчинений на підставі угоди, яка не була посвідчена нотаріусом, між сторонами існує спір з приводу суми боргу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за реєстровим № 21 478.

Вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 211,22 грн. задоволенню не підлягає.

Правовою підставою даних вимог позивач зазначив ст. 1212 ЦК України.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення даної статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком подій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц викладено позицію про те, що: «…зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Згідно із постановою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Позивачем надана платіжна інструкція від 29.11.2023 року і виписка по картковому рахунку, згідно яких з рахунку ОСОБА_1 на рахунок ОСОБА_3 було списано 211,22 грн., призначення платежу стягнення за ВП 1844 згідно виконавчого документа 21478 від 03.02.2021 року.

Проте, позивачем не доведено, що дана сума була сплачена ним у ВП 64731967 і була зарахована саме на погашення боргу перед стягувачем ТОВ «Росвен інвест Україна» і саме товариство було набувачем коштів, а не інша особа.

Тому підстав для стягнення з ТОВ «Росвен інвест Україна» на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 211,22 грн. відповідно до ст. 1212 ЦК України немає.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати: сплачений згідно квитанції від 07.12.2023 року судовий збір в загальній сумі 1 073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 257, 258, 1050, 1054, 1212 Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 2, 10, 12, 49, 76, 77-81, 82, 89, 265, 141, 280-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем за реєстровим № 21 478 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» заборгованості за кредитним договором від 21.06.2011 року № 011-01511-210611 в загальній сумі 17 920, 37 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір в загальній сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 )

- відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна» (, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6)

- третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович (м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35)

- третя особа без самостійних вимог - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Роман Іванович (м. Київ, вул. Старосільська, буд. 1, оф. 10)

Суддя: