РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року

м. Харків

Справа № 953/9343/23

Провадження № 2/638/2016/24

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Кріцак А.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання батьківства та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

29 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання батьківства та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 у період з січня 1991 року до жовтня 1992 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 та її малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7, у АДРЕСА_1 . На початку жовтня 1992 року він поїхав з міста Харкова на роботу закордон. Однак ОСОБА_3 була проти його виїзду на роботу з міста Харкова, у зв`язку із чим вони посварилися та припинили спілкуватись. Приблизно через півроку він повернувся в Україну за місцем свого проживання в село Голгоча Підгаєцького району Тернопільської області, де проживав до грудня 2008 року. Періодично я виїжджав на роботу в інші регіони України, а кож за кордон в російську федерацію. Восени 2008 року в с. Голгоча Тернопільської області він зустрівся із ОСОБА_3 , вони примирилися та вирішили проживати разом у м. Харкові у її квартирі по АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_3 розповіла, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_5 , однак відмовилась назвати батька дитини.

На початку грудня 2008 року він переїхав у м. Харків до ОСОБА_3 і з цього часу вони проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Разом вели домашнє господарство, мали спільний бюджет, ми разом піклувались про дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7, доглядали та виховували їх.

У 2011 році позивач захворів та внаслідок хвороби з 02 лютого 2013 року йому була встановлена II інвалідності за загальними захворюваннями. Після цього ОСОБА_3 піклувалась про нього.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла у м. Харкові та похована в с. Голгоча Тернопільської області за місцем її народження. Після смерті ОСОБА_3 відповідачу було важко підтримувати здоров`яу задовільному стані.

Наприкінці березня 2022 року після збройної агресії РФ та початку активних бойових у м. Харкові ОСОБА_2 , котрий після смерті матері піклувався про нього, перевіз до с. Голгоча Тернопільського району Тернопільської області, де позивач тимчасово проживав та був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. ОСОБА_2 повернувся назад до міста Харкова, де він зареєстрований та постійно проживає.

У грудні 2022 року ОСОБА_2 приїжджав в село Голгоча Тернопільської області провідати позивача, забрав свої речі, залишені ним у березні 2022 року та знову поїхав до Харкова. При цьому серед речей ОСОБА_5 він побачив дублікат свідоцтва про його народження, яке раніше я не бачив, оскільки, зі слів моєї померлої дружини ОСОБА_3 , воно було втрачене.

Звернув увагу, що вказане свідоцтво серії НОМЕР_1 було видане повторно 19 грудня 2019 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, реорганізованим у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану та у подальшому перейменованим у Перший відділ державної реєстрації актів цивільного етану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

У зазначеному вище свідоцтві про народження вказано, що батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_2 пояснив мені, що під час отримання вказаного свідоцтва про народження його мати ОСОБА_3 пояснила йому, що коли він народився, той був на роботі за кордоном, не спілкувався із нею, а тому відомості про батька були записані в актовому запису про його народження зі слів матері ОСОБА_3 .

Разом із тим ОСОБА_1 вважає себе біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 народився через три місяці після того як вони із ОСОБА_3 припинили разом проживати та позивач виїхав на роботу закордон. До грудня 2022 року він не бачив свідоцтва про народження ОСОБА_2 та йому не було відомо хто саме у свідоцтві записаний його батьком. Позивач вважає ОСОБА_2 своїм рідним сином.

На початку березня 2023 року позивач запропонував ОСОБА_2 замовити проведення молекулярного-генетичного дослідження для того щоб підтвердити факт мого батьківства.

ОСОБА_2 не заперечує проти визнання ним батьківства, а тому погодився на проведення молекулярного-генетичного дослідження для щоб встановити, чи може ОСОБА_1 бути його біологічним батьком.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 26.04.2023 року №ЕД-19/114- 23/4807-БД, складеному завідувачем сектору молекулярно - генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Львівського НДЕКЦ МВС України Пасовичем О.Б. за результатами експертного дослідження зразків букального епітелію, відібраних у позивача та у ОСОБА_2 , ОСОБА_1 може бути біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ймовірністю даної події 99,999 %.

05 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, який перейменовано у Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі Перший відділ ДРАЦС у м. Харкові), з проханням внести зміни до актового запису про народження сина ОСОБА_2 в частині прізвища батька з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_1 ».

До заяви долучено копію висновку експертного дослідження від 26.04.2023 року №ЕД- 19/114-23/4807-БД Львівського НДЕКЦ МВС України.

21 вересня 2023 року позивач отримав з Першого відділу ДРАЦС у м. Харкові за результатами розгляду моєї заяви лист № 21167/3819-24-23-32.24/32.24 від 22.08.2023, на підставі якого відмовлено позивачу у внесенні зміни до актового запису про народження сина ОСОБА_2 в частині прізвища батька з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_1 » у зв`язку зі смертю матері - ОСОБА_3 , так, як наслідок, відсутністю можливості подання спільної заяви матері та батька дитини про встановлення батьківства. Одночасно йому роз`яснено, що визнання батьківства необхідно вирішувати у судовому порядку.

Наведені позивачем обставини підтверджуються наступними письмовими доказами:

- заявою від 05 серпня 2023 року надісланою мною до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, з проханням внести зміни до актового запису про народження сина ОСОБА_2 в частині прізвища батька з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_1 »;

- листом від № 21167/3819-24-23-32.24/32.24 від 22.08.2023, яким відмовлено у внесенні зміни до актового запису про народження сина ОСОБА_2 в частині прізвища батька з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_1 », у зв`язку зі смертю матері - ОСОБА_3 , так як наслідок, відсутністю можливості подання спільної заяви матері та батька про встановлення батьківства;

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 19 грудня 2019 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, відповідно до якого ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, про що складено актовий запис за номером 123; батьком народженого є ОСОБА_6 , а матір`ю - ОСОБА_3 ;

- висновком експертного дослідження від 26.04.2023 року № ЕД-19/114-23/4807-БД, складеним завідувачем сектору молекулярно - генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Львівського НДЕКЦ МВС України Пасовичем О.Б. за результатами експертного дослідження зразків букального епітелію, відібраних у ОСОБА_1 та у ОСОБА_2 , відповідно до якого, позивач може бути біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ймовірністю даної події 99,999%;

- паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Підгаєцьким районним відділом Управлінням МВС України в Тернопільській області 26 серпня 1996 року, до якого внесена інформація про реєстрацію мого місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де останній проживав однією сім`єю із ОСОБА_3 ;

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 , виданим 11 грудня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, відповідно до якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкові;

- довідкою від 01 квітня 2022 року №6118- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою Центром надання адміністративних послуг Підгаєцької міської ради Тернопільської області, відповідно до якої з 01 квітня 2022 року я був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_4 .

Частиною 2 статті 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частини 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст. 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Згідно частини 2 статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно з частиною 4 статті 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року передбачено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово- генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» (рішення від 07 травня 2009 року) зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Вказаний ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Згідно з пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у ст. 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

У зв`язку із смертю ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , немає можливості подати спільну заяву про походження батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження сина ОСОБА_2 , а тому позивач змушений для захисту власних прав та інтересів звертатись до суду із позовною заявою.

ОСОБА_2 не заперечує проти визнання ОСОБА_1 батьківства, йому відомо про звернення останнього до суду з позовом про визнання батьківства та внесення відповідних змін до Актового запису про його народження.

У зв?язку з наведеними обставинами просить визнати позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України, уродженця села Голгоча, Бережанського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , біологічним батьком громадянина України ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , який народився в Україні, Харківська область, місто Харків, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 19 грудня 2019 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області складено актовий запис за номером 123.

Зобов`язати Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Харкові, про що 19 грудня 1992 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області зроблено відповідний актовий запис №123, зазначивши в графі «Відомості про батька - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , громадянин України, замість « ОСОБА_6 ».

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання батьківства та зобов`язання вчинити певні дії, передано за територіальною підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання батьківства та зобов`язання вчинити певні дії за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання батьківства та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України.

ОСОБА_1 подав через канцелярію суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити.

Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, через канцелярію суду подав пояснення в якій вказав, що просить розглянути справу за відсутності представника Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Проти позовних вимог не заперечує.

Третя особа - ОСОБА_2 подав через канцелярію суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд доходить такого висновку.

ОСОБА_1 у період з січня 1991 року до жовтня 1992 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 та її малолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7, у АДРЕСА_1 . На початку жовтня 1992 року він поїхав з міста Харкова на роботу закордон. На початку грудня 2008 року він переїхав у м. Харків до ОСОБА_3 і з цього часу вони проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Разом вели домашнє господарство, мали спільний бюджет, піклувались про дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7, доглядали та виховували їх. У 2011 році позивач захворів та внаслідок хвороби з 02 лютого 2013 року ОСОБА_1 була встановлена II інвалідності за загальними захворюваннями. ОСОБА_3 піклувалась про нього.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла у м. Харкові, що підтверджується копією свідоцтва про смерть мерії НОМЕР_3 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 11 грудня 2020 року (а.с. 27).

Наприкінці березня 2022 року після збройної агресії РФ та початку активних бойових у м. Харкові ОСОБА_2 , котрий після смерті матері піклувався про нього, перевіз до с. Голгоча Тернопільського району Тернопільської області, де він тимчасово проживав та був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. ОСОБА_2 повернувся назад до міста Харкова, де останній зареєстрований та постійно проживає.

У свідоцтві серії НОМЕР_1 , яке видане повторно 19 грудня 2019 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області, реорганізованим у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану та у подальшому перейменованим у Перший відділ державної реєстрації актів цивільного етану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вказано, що батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_6 , а, отже, відомості про батька були записані в актовому запису про його народження зі слів матері ОСОБА_3 .

При цьому, ОСОБА_2 народився через три місяці після того як вони із ОСОБА_3 припинили разом проживати та він виїхав на роботу закордон.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 26.04.2023 року № ЕД-19/114- 23/4807-БД, складеному завідувачем сектору молекулярно - генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Львівського НДЕКЦ МВС України Пасовичем О.Б. за результатами експертного дослідження зразків букального епітелію, відібраних у мене та у ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , може бути біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ймовірністю даної події 99,999 % (а.с. 8-22).

05 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, який перейменовано у Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі Перший відділ ДРАЦС у м. Харкові), з проханням внести зміни до актового запису про народження сина ОСОБА_2 в частині прізвища батька з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 23-24).

До заяви долучено копію Висновку експертного дослідження від 26.04.2023 року №ЕД- 19/114-23/4807-БД Львівського НДЕКЦ МВС України.

21 вересня 2023 року з Першим відділом ДРАЦС у м. Харкові за результатами розгляду моєї заяви лист №21167/3819-24-23-32.24/32.24 від 22.08.2023 відмовлено у внесенні зміни до актового запису про народження сина ОСОБА_2 в частині прізвища батька з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_1 » у зв`язку зі смертю матері - ОСОБА_3 , так, як наслідок, відсутністю можливості подання спільної заяви матері та батька дитини про встановлення батьківства. Роз`яснено, що визнання батьківства необхідно вирішувати у судовому порядку (а.с. 25).

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на яких встановлено ст. 136 і ст. 127 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред?явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України здійснено оскільки відповідач зареєструвала дитину самостійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України, - особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред?явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини позов про визнання батьківства.

Згідно постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006. року N? 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз?яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Відповідно до ст. ч.2 ст. 129 СК України вимоги про визнання батьківства совується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася логла дізнатися про своє батьківство.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 128 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Згідно ч. 3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Статтею 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Згідно з п. 6, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»(надалі Постанова), особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213,215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 Постанови).

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив судам, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема частини другої статті 128 цього Кодексу, на підставі будь-яких фактичних доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Згідно пункту 9 Постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства (материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи МОЗ України».

Згідно з п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%.

Верховний суд у постановах від 23.10.2019, справа № 382/2559/15-ц та від 19.09.2018 справа № 761/10732/16-ц дійшов висновку про те, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,999999 %). Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 26.04.2023 року № ЕД-19/114- 23/4807-БД, складеному завідувачем сектору молекулярно - генетичних досліджень відділу біологічних досліджень та обліку Львівського НДЕКЦ МВС України Пасовичем О.Б. за результатами експертного дослідження зразків букального епітелію, відібраних у позивача та у ОСОБА_2 , ОСОБА_1 може бути біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ймовірністю даної події 99,999 %, що підтверджено висновком експертного дослідження від 26.04.2023 року № ЕД- 19/114-23/4807-БД Львівського НДЕКЦ МВС України.

Отже, суд вважає повністю доведеним той факт, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 .

Також, слід зазначити, що ОСОБА_1 вважає себе біологічним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У свою чергу, ОСОБА_2 не заперечує проти визнання останнім батьківства.

Водночас, у зв`язку із смертю ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , позивач не має можливості подати спільну заяву про походження батьківства та внесення відповідних змін до актового запису про народження сина, а тому для захисту власних прав та інтересів був змушений звернутись до суду з позовною заявою.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду.

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є підставою для внесення таких змін.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Щодо клопотання у відзиві Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції змінити його процесуальний статус з відповідача на третю особу суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим, а саме: повинно реально відновлювати наявне порушене, оспорене або невизнане право, такий спосіб має відповідати характеру правопорушення та цілям судочинства та не може суперечити принципу верховенства права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18.

Суд вважає, що у даному випадку обраний спосіб захисту не суперечить нормам чинного законодавства та сприяє відновленню порушеного права.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, враховуючи висновок експерта, суд доходить висновку, що позов про визнання батьківства є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 76-78, 81, 211, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України,суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання батьківства та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України, уродженця села Голгоча, Бережанського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , біологічним батьком громадянина України ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , який народився в Україні, Харківська область, місто Харків, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 19 грудня 2019 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області складено актовий запис за номером 123.

Зобов`язати Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Харкові, про що 19 грудня 1992 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області зроблено відповідний актовий запис № 123, зазначивши в графі «Відомості про батька - « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, замість « ОСОБА_6 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , АДРЕСА_6 .

Відповідач: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, , 61058, м. Харків, вул. Сумська, 61.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , АДРЕСА_6 .

Повний текст судового рішення складено 23 лютого 2024 року.

Суддя В.М. Яковлева