справа № 619/1130/24
провадження № 2-н/619/487/24
УХВАЛА

20 лютого 2024 року м. Харків

Дергачівський районний суд Харківської області у складі судді Жорняк О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про направлення заяви про видачу судового наказу за підсудністю з наступних підстав.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до інформації ГУ ДМС України в Харківській області, зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є АДРЕСА_1 , що територіально не знаходиться в межах Дергачівського районного суду Харківської області.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі N 2/1519/8500/11.

Пункт 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року N 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" встановлює виключну підсудність для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, зокрема про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що стягувач просить суд стягнути з боржника заборгованість за послуги з розподілу природного газу, що утворилася за будинком, який розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, оскільки заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (ст. 162 ЦПК України), а відповідно до положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, тому суд дійшов висновку, що заява підсудна Богодухівському районному суду Харківської області, а тому не може бути розглянута Дергачівським районним судом Харківської області.

Відповідно до ч. 1ст. 31ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частинами 1,2 ст. 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про передачу заяви про видачу судового наказу до Богодухівського районного суду Харківської області за підсудністю.

Керуючись ст. 30, 31 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 (єдиний унікальний номер судової справи 619/1130/24) передати за підсудністю до Богодухівського районного суду Харківської області.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Жорняк