Номер провадження: 22-ц/813/2917/24
Справа № 522/7256/23
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

учасники справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2023 року, ухвалене Малиновським районним судом м. Одеси у складі: судді Тополевої Ю.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивувало тим, що ОСОБА_1 01 лютого 2021 року було укладено кредитні договори: № 3600534 - з ТОВ «Авентус Україна», 03 березня 2021 року - № 00-2729168 з ТОВ «Качай Гроші», 17 квітня 2021 року - №10325-04/2021 з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та 28 квітня 2021 року - № /674601з ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група».

Всі зазначені кредитні договори підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і було надіслано на номер телефону відповідача.

30 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 30112021, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

27 вересня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27092021, у відповідності до умов якого ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

30 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 30112021-1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

16 лютого 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 16022022, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Посилаючись на невиконання відповідачкою зобов`язань з повернення кредитних коштів, позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у загальному розмірі 136242,00 гривень, яка складається із заборгованості: за кредитним договором № 3600534 у розмірі 49200,00 гривень, за кредитним договором № 00-2729168 у розмірі 17312,00 гривень, за кредитним договором позики № 10325-04/2021 у розмірі 40000,00 гривень, за кредитним договором № /674601 у розмірі 29730,00 гривень та судові витрати у розмірі 2684,00 гривень.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованість у загальному розмірі 136242 (сто тридцять шість тисяч двісті сорок дві) гривні 00 копійок, що складається з:

заборгованості за кредитним договором №3600534 від 01 лютого 2021 року у розмірі 49200 (сорок дев`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок, що складається з наступного:

15000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу;

34200,00 гривень - заборгованість за відсотками;

заборгованості за кредитним договором №00-2729168 від 03 березня 2021 року у розмірі 17312 (сімнадцять тисяч триста дванадцять) гривень 00 копійок, що складається з наступного:

8000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу;

9312,00 гривень - заборгованість за відсотками;

заборгованості за кредитним договором №10325-04/2021 від 17 квітня 2021 року у розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок, що складається з наступного:

10000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу;

30000,00 гривень - заборгованість за відсотками;

заборгованості за кредитним договором №/674601 від 28 квітня 2021 року у розмірі 29730 (двадцять дев`ять тисяч сімсот тридцять) гривень 00 копійок, що складається з наступного:

7500,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу;

22230,00 гривень - заборгованість за відсотками.

Судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на її користь судовий збір за подання апеляційної скарги.

Доводами апеляційної скарги є те, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з неї заборгованості за укладеними з позивачем кредитними договорами не відповідають обставинам справи, зроблені за відстуності належних та допустимих доказів отримання нею коштів від кредитних установ, та обгрунтованого розрахунку заборгованості, а подані позивачем разом із відповіддю на відзив інформаційні довідки ТОВ «Платежі Онлайн» не відповідають вимогам первинних облікових бухгалтерських документів, а також не містять будь-яких ідентифікуючих даних щодо особи отримувача, як то П.І.Б. отримувача, підставу перерахування коштів, повного номеру картки, що унеможливлює встановлення особи, якій було перераховано кошти, а тому не є доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір в розумінні положень ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Судом не взято до уваги, що позивачем не доведено факту укладення сторонами спірних договорів, за відсутності доказів, які б підтверджували, що вона була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі, що отримала логін та пароль в системі, створила особистий кабінет, отримала та використовувала одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) договорів, що нею було подано заявку на отримання кредиту, а також, що вона була ознайомлена з усіма істотними умовами договору і що на її платіжну картку зараховано кошти, що в свою чергу, на її думку, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань.

Вважає, що наявна в матеріалах справи копія договору не може вважатися електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам ст. 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тому не є належним доказом укладення договору, крім того відповідачем не надано суду жодного доказу акцептування нею пропозиції укладення договору, і доказів надіслання їй примірника спірного договору.

Щодо відступлення позивачу право вимоги, вказала на відсутність в справі належних доказів, які б засвідчували факт набуття позивачем права вимоги за кредитними договорами, а надані позивачем витяги з реєстру боржників не містять підписів сторін, які укладали договори фактирингу, а тому не можуть свідчити про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Крім того, вказала на те, що у випадку отримання нею коштів позивач мав би право нараховувати проценти за кредитом у межах визначеного договорами строку, які кредитодавцем не дотримано.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» доводи скарги не визнало, вказавши, що кредитні договори були укладені з позичальником в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису, заявки на отримання позики відповідачка подала через особистий кабінет на веб-сайті кредиторів за умовами, які вважала зручними для себе та підтвердила умови отримання позики, після чого кредитор надіслав їй за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідачка використала для підтвердження підписання кредитних договорів, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність факту укладення кредитних договорів. Відповідачкою не надано доказів у підтвердження її доводів щодо незарахування грошових коштів на її картковий рахунок, зокрема щодо неналежності їй вказаних банківських карток, в той час як позивачем надано відповідні докази,які підтверджують видачу на платіжні картки відповідачки онлайн кредиту. Також вказав, що проценти за користування кредитними коштами були нараховані у межах строку кредитування.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення коштів у розмірі 136 242 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 вказаної норми).

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд, керуючись ст. 526, 549, 551, 625, 1050, 1054 ЦК України, встановивши факт порушення умов кредитного договору та наявність заборгованості, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитними договорами про надання споживчого кредиту в загальному розмірі 136242 грн.

З таким висновком суду апеляційний суд погоджується не в повній мірі з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01 лютого 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 3600534, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 15000,00 гривень, з відповідними умовами їх повернення (а.с. 9-12).

Згідно п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. п. 1 Кредитного договору, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Сума кредиту складає 15000,00 грн.

Відповідно до п.п. 1.4. п. 1 Кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів.

За п. 2.1. Кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству.

Відповідно до реквізитів вищезазначеного Кредитного Договору, ОСОБА_1 підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором С900983.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Авентус Україна» виконало умови договору, надавши позичальнику грошові кошти лімітом 15000 гривень, а позичальник в свою чергу не виконує взяті на себе зобов`язання з повернення грошових коштів.

Також встановлено, що на підставі договору факторингу № 30112021 від 30 листопада 2021 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 , що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 30112021 від 30 листопада 2021 року, витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 30112021 від 30.11.2021 (а.с. 15-16, 17, 18).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 3600534 від 01 лютого 2021року, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора (а.с. 19).

У зв`язку з невиконанням зобов`язань з повернення коштів, у позичальника перед ТОВ «Авентус Україна» утворилась заборгованість у розмірі 49200,00 гривень, що складається з наступного: 15000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 34200,00 гривень - заборгованість за відсотками (а.с. 18).

03 березня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено договір № 00-2729168, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень, з відповідними умовами їх повернення (а.с. 25-26).

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» виконало умови договору, надавши позичальнику грошові кошти лімітом 8000 гривень, а позичальник в свою чергу не виконує взяті на себе зобов`язання з повернення грошових коштів.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань з повернення коштів у позичальника перед ТОВ «Качай гроші» утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідачки у розмірі 17312,00 гривень, що складається з наступного: 8000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 9312,00 гривень - заборгованість за відсотками (а.с. 31).

Встановлено, що на підставі договору факторингу № 27092021 від 27 вересня 2021 року, укладеного між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Качай гроші» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 , що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 27092021 від 27 вересня 2021 року, витягом з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 27092021 від 27 вересня 2021 року (а.с. 28-29, 30, 31).

17 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 10325-04/2021, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 10000,00 гривень, з відповідними умовами їх повернення (а.с. 36-37).

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 36).

Згідно з п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства - https://www.zecredit.com.ua (а.с. 36).

Вищезазначений договір підписано електронним підписом W20785 позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (а.с. 37).

Підпунктом 1.2. п. 1 Кредитного договору закріплено, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 16 травня 2021 року (а.с. 36).

Відповідно до п.п. 6.8. п. 6 Кредитного договору підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства (а.с. 37).

ТОВ «ФК «Інвеструм» виконало умови договору, надавши позичальнику грошові кошти у розмірі 10000 гривень, а позичальник в свою чергу не виконує взяті на себе зобов`язання з повернення грошових коштів (а.с. 101).

Встановлено, що на підставі договору факторингу № 30112021-1 від 30 листопада 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «ФК «Інвеструм» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 , що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 30112021 від 30 листопада 2021 року, витягом з Реєстру боржників до договору факторингу№ 30112021 від 30 листопада 2021 року (а.с. 42, 43, 44, 45).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 10325-04/2021 від 17 квітня 2021 року після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача остання не здійснила погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора (а.с. 46, 102-105).

У зв`язку з невиконанням зобов`язань з повернення коштів у позичальника перед ТОВ «ФК «Інвеструм» утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідачки у розмірі 40000,00 гривень, що складається з наступного: 10000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 30000,00 гривень - заборгованість за відсотками (а.с. 45).

Судом встановлено, що за вищевказаним кредитним договором № 10325-04/2021, відповідачем було двічі внесено платежі у розмірі 1750,00 року, а також остання зверталась до первісного кредитора - ТОВ «ФК «Інвеструм» - із заявками від 20 травня 2021 року та 27 травня 2021 року на відстрочення виконання зобов`язань за вказаним договором. На підставі вказаних заявок сторонами укладено 20 травня 2021 року та 27 травня 2021 року додаткові угоди № 3 до договору про надання фінансового кредиту 10325-04/2021 від 17 квітня 2021 року. Додаткові угоди (заявки) були підписані електронним підписом W87760, W43944, що свідчить про визнання відповідачкою наявності існуючої заборгованості та факту отримання грошових коштів (а.с. 40, 41).

28 квітня 2021 року між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № /674601, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 7500,00 гривень, з відповідними умовами їх повернення (а.с. 52-54).

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в межах суми 7500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п.п. 1.4. п.1 Кредитного договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Відповідно до п.п. 1.2. п. 1 Кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 27 травня 2021 року.

Згідно з п.п. 2.3. п.2 Кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.п. 1.5. п. 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства -https://www.eurogroshi.com.ua/.

Підпунктом 2.4. п. 2 Кредитного договору закріплено, що при надходженні до товариства коштів для виконання зобов`язань клієнта товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості у наступній послідовності: у першу чергу сплачуються прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту;

Згідно п.п. 6.1. п. 6 Кредитного договору, цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до реквізитів вищезазначеного Кредитного Договору, ОСОБА_1 підписала договір електронним підписом R80939.

Підпунктом 6.8. п. 6 Кредитного договору передбачено, що підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства.

ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» виконало умови договору, надавши позичальнику грошові кошти у розмірі 7500,00 гривень, а позичальник в свою чергу не виконує взяті на себе зобов`язання з повернення грошових коштів (а.с. 108).

Встановлено, що на підставі договору факторингу № 16022022 від 16 лютого 2022 року, укладеного між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 , що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 16022022 від 16 лютого 2022 року та Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 16022022 від 16 лютого 2022 року (а.с. 55-57, 58,59).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором № /674601 від 28.04.2021, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань з повернення коштів у позичальника перед ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповдачки у розмірі 29730,00 гривень, що складається з наступного: 7500,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 22230,00 гривень - заборгованість за відсотками (а.с. 59).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надала належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитними договорами, а також наявність у відповідачки невиконаного грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підписодноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 даного Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використанняелектронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібноелектронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по кредитним договорам, ОСОБА_1 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак остання в порушення умов вказаних договорів не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, дійшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитні договори відповідачка не підписувала, є необґрунтованими, оскільки договори підписані відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірних правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори не були б укладені. Таким чином, наявні усі підстави вважати, що при укладенні спірних договорів з ОСОБА_1 кредитодавці дотримались вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону «Про споживче кредитування» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, на яких договори було укладено.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19.

Крім того, як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідачкою за договором про надання фінансового кредиту № 10325-04/2021 від 17 квітня 2021 року двічі внесено платежі у розмірі 1750,00 року та остання зверталась до кредитора ТОВ «ФК «Інвеструм» із заявками від 20 травня 2021 року та 27 травня 2021 року на відстрочення виконання зобов`язань за вказаним договором та надала згоду на підписання Додаткової угоди до даного договору для відстрочення виконання зобов`язань на 7 календарних днів.

Зі змісту додаткових угод до договору про надання фінансового кредиту 10325-04/2021 від 17 квітня 2021 року вбачається, що сторони погодили відстрочити виконання зобов`язань за Договором, визначили суму заборгованості, залишивши без змін інші суттєві умови договору, і вказані заявки підписані електронним підписом W87760, W43944, що свідчить про визнання відповідачкою наявності існуючої заборгованості та факту отримання грошових коштів (а.с. 40, 41).

Наведене також спростовує доводи відповідачки щодо неукладення нею з позивачем кредитних договорів та відсутності доказів отримання нею кредитних коштів, як і спростовує її доводи щодо ненабуття позивачем права вимоги до неї за кредитними договорами.

Також апеляційним судом не беруться до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено належними доказами перехід права вимоги за спірними кредитними договорами з огляду на таке.

Наявність у позивача документів кредитної справи ОСОБА_1 , а саме згаданих вище кредитних договорів з додатками, копії яких додані до позовної заяви, Актів прийому-передачі реєстрів боржників також підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем до позовної заяви додано витяги із реєстру боржників, з якими і пов`язано набуття позивачем права вимоги (а.с. 18, 31, 45, 59).

В даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надала належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитними договорами, а також наявність у відповідачки грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечуючи проти укладення кредитних договорів та отримання кредитних коштів, відповідач у підтвердження своїх доводів не надала витягу з особового рахунку про рух коштів за період з 01 лютого 2021 року по день пред`явлення позову до суду, тим самим не спростувала доводи позовної заяви про отримання нею коштів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за основною сумою боргу є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Твердження відповідачки про те, що не доведено факту отримання нею коштів відповідно до умов кредитних договорів, оскільки позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Згідно з абз.11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Схоже визначення первинних документів міститься й у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Мінфіну від 24.05.1995 №88.

У пункті 2.1 Положення вказано, що первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, і включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно пункту 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На виконання вищевказаних норм закону та в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач надав суду документи щодо надання кредитів відповідачці як позичальнику, а саме: договори про надання фінансового кредиту, які містять підписи обох сторін, і в кредитних правовідносинах є первинним бухгалтерським документом. Окрім того, з матеріалів справи чітко вбачається, що позивачем до позовної заяви додано витяги з реєстру боржників, з якими і пов`язано набуття позивачем права вимоги.

Колегія суддів, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази щодо підтвердження прав вимоги позивача за кредитними договорами № 3600534 - з ТОВ «Авентус Україна», № 00-2729168 з ТОВ «Качай Гроші», № 10325-04/2021 з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», № /674601, доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про відсутність належних доказів щодо прав вимоги до позивача за вищевказаними договорами є безпідставними.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідачки процентів за користування кредитними коштами, такі висновки відповідають умовам договорів та нормам матеріального права, яке регулють спірні правовідносини.

Разом із тим, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не звернуто уваги на умови кредитних договорів та помилково стягнуто з відповідачки проценти за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування з огляду на таке.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором

вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається,

позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів

відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після

пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.

Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Так, за умовами укладеного з ТОВ «Авентус Україна» договору про надання споживчого кредиту № 3600534 від 01 лютого 2021 року відповідачці надано кредит у розмірі 15000 грн, строком повернення 30 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору (п. 1.3, п. 1.4 Договору).

Стандартна процентна ставка становить 1.90 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказано в п. 1.4 цього Договору: у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору (п. 1.5 Договору).

Відповідно до положень п. 4.3 Договору встановлено порядок автопролонгації строку кредиту (далі- автопролонгація).

Сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п. 4.3.1 Договору).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, який складає 120 днів, у сумі 34200 грн (15 000 грн х 228 % (120 днів х 1,9 )).

Наведений розмір відсотків у межах строку даного кредитного договору відповідає визначеному позивачем та стягнутому судом розміру відсотків за користування кредитом (а.с. 18).

Натомість, за умовами укладеного з ТОВ «Качай гроші» кредитного договору № 00-2729168 від 03 березня 2021 року відповідачці надано кредит у розмірі 8000 грн, строком дії кредиту 30 днів та встановлено обов`язок позичальника повернути кредит 02 квітня 2021 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому пп. 1.3.1-1.3.3 цього Договору.

Строк дії кредиту автоматично продовжується на кількість днів, зазначених в п. 1.3 цього Договору на умовах, визначених п. 1.3.1, п. 1.3.2 Договору.

Загальна кількість пролонгацій, що передбачені пп.1.3.1-1.3.2 Договору протягом всього строку дії Договору не може перевищувати 10 разів (п. 1.3.3).

Пунктом 1.4 Договору визначена процентна ставка за користування кредитними коштами: 0,80 % в день (288,00 % річних) стандартна процентна ставка, тип ставки фіксована.

Нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з 1 (першого) дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 (дев`яностого) дня прострочення і застосовується відповідно до п. 6.3 Договору (п. 1.4.1 ).

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань за договором:

протягом пільгового періоду, а саме: з першого по третій день прострочення виконання зобов`язань позичальника, нарахування процентів не здійснюється;

з четвертого дня прострочення заборгованості кредитор визнає заборгованість за кредитом проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється з першого дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 дня прострочення (відповідно до пункту 1.4 та підпунктів 1.4.1-1.4.2 Договору).

Отже, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами в межах визначеного п. 6.3 Договору строку, який складає 90 днів, у сумі 5760 грн (8000 грн х 72 % (90 днів х 0,80)).

Суд вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом у розмірі 9312 грн.

З огляду на викладене, стягнута судом з відповідачки на користь позивача сума процентів за користування кредитом в розмірі 9312 грн підлягає зменшенню до 5760 грн.

Крім того, за умовами укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» кредитного договору № 10325-04/2021 відповідачці надано кредит у розмірі 10000 грн строком на 30 днів, тобто до 16 травня 2021 року (п.1.1, 1.2 Договору).

За користування кредитом Клієнт сплачує товариству 657,0 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,80 % на добу. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.3 Договору).

У разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору та/або в Додатку (ах) до цього Договору, проценти, передбачені в п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожень день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору (п. 4.3 Договору).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами в межах визначеного п. 4.3 Договору строку, який складає 90 днів, у сумі 16200 грн (10000 грн х 162 % (90 днів х 1,8)).

Суд вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом у розмірі 30000 грн.

З огляду на викладене, стягнута судом з відповідачки на користь позивача сума процентів за користування кредитом у розмірі 30000 грн підлягає зменшенню до 16200 грн.

За умовами укладеного з ТОВ Кредитна установа «Європейська кредитна група» кредитного договору № /674601 відповідачці надано кредит у розмірі 7500 грн строком на 30 днів, тобто до 27 травня 2021 року (п.1.1, 1.2 Договору).

За користування кредитом Клієнт сплачує товариству 868,7 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,38 % на добу. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.3 Договору).

У разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору та/або в Додатку (ах) до цього Договору, проценти, передбачені в п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожень день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору (п. 4.3 Договору).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами в межах визначеного п. 4.3 Договору строку, який складає 90 днів, у сумі 16065 грн (7500 грн х 214,20 % (90 днів х 2,38)).

Суд вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом у розмірі 22230 грн.

З огляду на викладене, стягнута судом з відповідачки на користь позивача сума процентів за користування кредитом у розмірі 22230 грн підлягає зменшенню до 16065 грн.

Вказана невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права у відповідності до вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в наведеній частині та зменшенню сум стягнутої з відповідачки ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за процентами та викладення резолютивної частини у відповідній редакції, а також зміни мотивувальної частини рішення в частині щодо розрахунку відсотків та викладенні її в редакції цієї постанови в наведеній частині.

У відповідності до вимог ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне здійснити перерозподіл судових витрат, зменшивши розмір стягнутого з відповідачки на користь позивача судового збору за подання позову пропорційно задоволеному розміру позовних вимог з 2684 грн до 2227,72 грн (2684х0,83), та з урахуванням задоволеної частини вимог за апеляційною скаргою, за подання якої відповідачем сплачено 4026 грн, з позивача на користь відповідача належить до стягнення 684,42 грн.

Отже, шляхом взаємозаліку з відповідача на користь позивача належить до стягнення судовий збір у розмірі 1543,30 грн (2227,72 - 684,42).

Тому у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України вказане є підставою для скасування рішення суду в частині щодо вирішення долі судових витрат та стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору у сумі 1543 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2023 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30), заборгованість у загальному розмірі 112 725 (сто дванадцять тисяч сімсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок, що складається з:

заборгованості за кредитним договором №3600534 від 01 лютого 2021 року у розмірі 49200 (сорок дев`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок, що складається з наступного:

15000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу;

34200,00 гривень - заборгованість за відсотками;

заборгованості за кредитним договором №00-2729168 від 03 березня 2021 року у розмірі 13760 (тринадцять тисяч сімсот шістдесят) гривень 00 копійок, що складається з наступного:

8000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу;

5760,00 гривень - заборгованість за відсотками;

заборгованості за кредитним договором №10325-04/2021 від 17 квітня 2021 року у розмірі 26200 (двадцять шість тисяч двісті) гривень 00 копійок, що складається з наступного:

10000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу;

16200,00 гривень - заборгованість за відсотками;

заборгованості за кредитним договором № /674601 від 28 квітня 2021 року у розмірі 23565 (двадцять три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 00 копійок, що складається з наступного:

7500,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу;

16065,00 гривень - заборгованість за відсотками.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.» та виклавши мотивувальну частину рішення щодо стягнутих відсотків в редакції цієї постанови.

Рішення суду в частині судового збору скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) судовий збір у сумі 1543,30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 20 лютого 2024 року.

Судді: М.В. Назарова

В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко