ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21246/23

Провадження № 22-ц/4820/319/24

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/21246/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Сергійчуком Юрієм Вікторовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні, належної йому на праві приватної власності, земельної ділянки з кадастровим номером :25:002:0637, яка розташована по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 звільнити вказану земельну ділянку та привести її до стану, який дозволить використовувати її за цільовим призначенням.

На підтримання заявлених позовних вимог, позивач посилався, що він є власником спірної земельної ділянки, що підтверджується Свідоцтвом державного нотаріуса Другої Хмельницької державної нотаріальної контори Федорук С.М. від 25 серпня 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1-307, виданим на підставі Акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Р.М. 17 серпня 2021 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 271772824 від 25 серпня 2021 року. Право власності на вказану земельну ділянку у нього виникло на підставі боргових зобов`язань, ОСОБА_2 перед ним.

Так, заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 296 000 грн боргу, 44 610 грн 06 коп. інфляційних нарахувань, 9 445 грн 61 коп., а всього 350 055 грн 67 коп та 3 820 грн судового збору. Оскільки відповідачем вказане рішення суду в добровільному порядку не виконано, тому за результатами вчинення виконавчих дій на підставі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, таким чином позивач став власником земельної ділянки, оскільки дане майно не було реалізовано на торгах. Позивач з посиланням на вказані обставини зазначав, що відповідач немає будь-яких законних підстав знаходитися, проживати та перебувати на земельній ділянці, зберігати там своє майно чи будь-яким чином перешкоджати позивачу володіти, користуватися чи розпоряджатися земельною ділянкою з кадастровим номером :25:002:0637, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Також позивач вказував, що 23 травня 2023 року на адресу ОСОБА_2 направлялася вимога про звільнення земельної ділянки від самочинного будівництва, паркану та іншого майна, що розташоване на земельній ділянці, однак відповідач в добровільному порядку відмовляється звільнити ділянку та повернути її законному власнику.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права. Так судом не прийнято до уваги обставини набуття права власності на спірну земельну ділянку та відсутність на даний час будь яких законних підстав для подальшого користування нею у ОСОБА_2 . Апелянт, посилається, що він є законним власником ділянки, однак як законний власник позбавлений можливості користуватися нею, тому просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник ОСОБА_2 адвокат Керницька О.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається, що ОСОБА_1 незаконно набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :25:002:0637, яка розташована по АДРЕСА_1 на підставі Акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та Свідоцтва про придбання нерухомого майна, оскільки на ділянці знаходиться самочинно побудований житловий будинку, що унеможливлює передачу такої земельної ділянки. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначається положеннями Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна, при цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику, а в останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру в якому фактично проживає боржник. Також зазначає, що чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Крім того, об`єкт нерухомого майна до складу якого входить самочинне будівництво не є об`єктом права власності, а тому на них не може бути звернуто стягнення за виконавчими листами, а отже і земельна ділянка на якій розташоване самочинне будівництво не підлягає передачі на реалізацію. Також представник відповідача посилається, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскілки ним не доведено наявність законного права на спірну земельну ділянку.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, однак з інших підстав з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення в частині є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 25 травня 2000 року № 364 затверджено список громадян, яким прийнято в експлуатацію господарсько-побутові споруди, житлові та допоміжні приміщення і гаражі в масивах згідно з Додатком № 1. За даним Списком громадянці ОСОБА_3 прийнято в експлуатацію житловий будинок, хлів, гараж по АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 на ім`я д ОСОБА_3 даний житловий будинок має площу 68,3 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла і спадщину після її смерті прийняв відповідача ОСОБА_2 , однак спадкових прав на житловий будинок по АДРЕСА_1 не оформив.

За поясненнями представника відповідача в суді апеляційної інстанції вказаний житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 було знесено.

В подальшому, до вересня 2013 року на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 побудував двоповерховий житловий будинок без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, та належно затвердженого проекту. Крім того, на території домоволодіння зведено чотири господарські будівлі, гараж, хлів, вбиральня.

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 на ім`я відповідача ОСОБА_2 від 14 квітня 2015 року за даною адресою самочинно побудовано житловий будинок, загальною площею 122,2 кв.м., чотири господарські будівлі, гараж, хлів, вбиральня.

14 квітня 2015 року ОСОБА_2 реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції видано Свідоцтво про право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,1 га з кадастровим номером :25:002:0637 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 липня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 296000 грн боргу, 44610 грн 06 коп. інфляційних нарахувань, 9445 грн 61 коп., а всього 350055грн 67 коп., і судові витрати.

На підставі виконавчих листів №686/7852/17 від 22 вересня 2017 року, виданих судом першої інстанції за цим рішенням, державний виконавець постановами від 18 жовтня 2017 року відкрив виконавчі провадження №54929668 (щодо основної суми боргу) та №54929508 (щодо судових витрат).

З 23 травня 2019 року в житловому приміщенні по АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 , дочки відповідача, та з 14 жовтня 1983 року самого відповідача, які проживають за даною адресою.

В матеріалах справи відсутні докази, що в даних осіб на праві власності наявне інше житло.

Крім того в судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача посилався, що за вищевказаною адресою зареєстроване також місце проживання дружини відповідача ОСОБА_2 та ще однієї його дочки, однак письмових доказів в підтвердження цього суду не надала.

В межах виконавчого провадження № 54929668 державним виконавцем земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,1 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку було виставлено на прилюдні торги для реалізації з метою виконання рішення суду.

25 серпня 2021 року нотаріусом Другої Хмельницької нотаріальної контори Ценнєру В.В. видано Свідоцтво, яким посвідчено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,1 га з кадастровим номером :25:002:0637 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, оскільки вона не реалізована/торги не відбулися і стягувач (позивач у справі) виявив бажання залишити її за собою.

В цей же день право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами даної цивільної справи та рішеннями судів у справі № 686/7852/17.

Відповідно до вимог ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В той же час відповідно до вимог ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Як вказано вище і встановлено судом позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,1 га з кадастровим номером :25:002:0637 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і в силу вимог вимог ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України має право на судовий захист свого права на мирне володіння, користування і розпорядження даною земельною ділянкою в разі його порушення.

В той же час судом також встановлено що на даній земельній ділянці рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради 25 травня 2000 року громадянці ОСОБА_3 прийнято в експлуатацію житловий будинок, хлів, гараж по АДРЕСА_1 .

В послідуючому відповідач, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, побудував на даній земельній ділянці двоповерховий житловий будинок, господарські будівлі, гараж, хлів, вбиральню.

З 23 травня 2019 року в житловому приміщенні по АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 , дочки відповідача, за поясненнями в судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача, ще і дружини відповідача ОСОБА_2 , та іншої його дочки.

В своїй позовній заяві та в позовних вимогах позивач зазначає, що відповідач має звільнити, належну позивачу земельну ділянку, в тому числі і від самочинних побудованих будівель, паркану та іншого майна, привести земельну ділянку до стану, який дозволить її використовувати за цільовим призначенням.

Такі ж вимоги позивачем були зазначені у вимозі від 23 травня 2023 року, направленої на адресу відповідача.

Таким чином позивач фактично вимагає знести самочинно побудовані будівлі на спірній земельній ділянці, в тому числі і житловий будинок, в якому зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 , та яка відповідно в силу цих обставин, користуючись житловим приміщенням, розташованій на даній земельній ділянці, і має право на користування даною спірною земельною ділянкою.

За таких обставин можливе задоволення позову за таких вимог призведе до втрати ОСОБА_4 , дочки відповідача, права на проживання за вищевказаною адресою, відповідно втрати нею права на користування спірною земельною ділянкою та до порушення її законних права та інтересів на користування житловим приміщенням та земельною ділянкою, на якій воно розташоване.

Отже, оскільки заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги безпосередньо стосуються права ОСОБА_4 на користування житловим приміщенням та земельною ділянкою, на якій воно розташоване, по АДРЕСА_1 , можливе задоволення його позову призведе до припинення права ОСОБА_4 на користування житловим приміщенням та земельною ділянкою, на якій воно розташоване, за вищевказаною адресою, то ОСОБА_4 мала б бути залучена співвідповідачем по справі.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.

Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16.

Однак позивач всупереч положенням статей 51, 175 ЦПК України, не зазначив усіх відповідачів, прав та інтересів яких може стосуватись ухвалене судове рішення, що призвело до вирішення спору з неналежним складом учасників.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд апеляційної інстанції позбавлений права на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо зміни процесуального статусу осіб, які беруть участь в справі та залучати співвідповідачів, а розгляд справи по суті спору без залучення осіб в якості відповідачів, якщо рішенням суду в справі вирішуються їх права та обов`язки, є порушенням норм процесуального права, що є безумовною підставою скасування рішення суду, оскільки такі порушення призвели до порушення прав ОСОБА_4

ОСОБА_4 не була залучена до участі у справі як співвідповідач, тому вона була позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені статтею 49 ЦПК України.

Таким чином, оскільки вирішити даний спір без участі ОСОБА_4 як належного відповідача не можливо, вказана особа має бути належними відповідачами в даній цивільній справі та приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову з підстав порушення норм процесуального права, а саме пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів.

Оскільки до участі в справі незалучені всі належні відповідачі, то суд не можу давати оцінку підставності позову та наданим суду доказам, оскільки це порушує права не залученого належного відповідача та позбавляє його можливості надати свої заперечення чи інші докази в спростування тверджень і доказів позивача.

Таке як в задоволенні прозову слід відмовити в зв`язку його поданням до не всіх належних відповідачів, то апеляційний суд не дає оцінку доводам апеляційної скарги щодо фактичних обставин справи та наявних доказів, наданих апелянтом в підтвердження своїх вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Сергійчуком Юрієм Вікторовичем, задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук Т.В. Спірідонова