Справа № 372/2302/23
Провадження № 2-131/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди, третя особа ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд спонукати ОСОБА_3 до виконання мирової угоди визнаної 14.05.2009 року Обухівським районним судом Київської області по цивільній справі № 2-460/09, а саме: подарувати ОСОБА_4 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , стягнути сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 60 000, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що ухвала Обухівського району Київської області від 14.05.2009 року про визнання мирової угоди набрала чинності та підлягає обов`язковому виконанню, однак, станом на дату подання позову умови мирової угоди в частині предмету позову відповідачем добровільно не виконані, а тому вона змушена звернутись до суду для захисту своїх прав та інтересів.

11 липня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження.

21 серпня 2023 року представник позивача адвокат Горбовий В.А. подав до суду клопотання про приєднання письмових доказів, в якому надав належним чином завірені копії письмових документів, а також судові рішення, які були прийняті за участю тих самих сторін та які стосуються виконання умов мирової угоди, укладеної між сторонами.

20 грудня 2023 року представник позивача адвокат Горбовий В.А. подав до суду клопотання про приєднання письмових доказів, в якому долучив додаткові докази по справі.

20 грудня 2023 року ухвалою судді закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано в 2006 році. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 1989 року народження. Ухвалою Обухівського районного суду від 14 травня 2009 року у справі №2-460/09 визнано мирову угоду між сторонами, згідно якої, зокрема, відповідач зобов`язується протягом 2009-2010 років придбати у власність ОСОБА_2 однокімнатну квартиру, орієнтовною житловою площею 17-20 кв.м. в смт.Козин Обухівського району та подарувати 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .. Вказана ухвала є чинною, однак відповідачем не виконується. В судовому порядку відповідача вже спонукано до виконання угоди в частині придбання їй квартири. Зазначає, що з ОСОБА_3 намагалась домовитись про вирішення спору і на його умовах, однак він відмовляється.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові та просив задовольнити.

Відповідач не визнав позов, пояснив, що мирову угоду, яка була визнана судом в травні 2009 року дійсно підписував. Однак зробив це випадково і на вкрай не вигідних для себе умовах. Виконувати умови мирової угоди, яка затверджена ухвалою суду, не бажає, оскільки з позивачем та третьою особою у справі має неприязні стосунки. Вважає, що останні навмисно привели спірний будинок у непридатний для проживання стан, тривалий час ображають та зневажають його.

Третя особа до суду не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв, клопотань суду не подав.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 11 серпня 1988 року до 03 серпня 2006 року перебували у шлюбі, під час якого в 1989 році народився їх син ОСОБА_4 .

В провадженні Обухівського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 2-460/09 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третьої особи, відділу паспортної, реєстраційної та міграційної служби при Обухівському РВГУ МВС України в Київській області, про усунення перешкод в користуванні власністю та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, ОСОБА_4 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, зобов`язання не чинити перешкоди.

14 травня 2009 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області визнано мирову угоду, укладену 14.05.2009 року між ОСОБА_3 до ОСОБА_2 .

Відповідно до п.1.2 вказаної угоди, боржник зобов`язується протягом 2009-2010 років придбати у власність ОСОБА_2 однокімнатну квартиру, орієнтовно житловою площею 17-20 кв.м в смт. Козин Обухівського району Київської області та подарувати 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 третій особі ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 при виконанні затвердженої судом 14 травня 2009 року мирової угоди зобов`язується відмовитись від будь-яких претензій стосовно житлового будинку АДРЕСА_1 .

З моменту затвердження мирової угоди відповідач ухилявся від виконання умов мирової угоди, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами.

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зобов`язання виконати умови мирової угоди, за наслідками розгляду якого чинним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2013 року їй було відмовлено у задоволенні позову.

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 , Реєстраційної служби Обухівського МУЮ Київської області, ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_4 , Обухівська РДА в особі Органу опіки та піклування про скасування та визнання незаконним рішення селищної ради, реєстрації та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності на житловий будинок, за наслідками розгляду якого чинним рішенням апеляційного суду Київської області від 02 червня 2015 року їй було відмовлено у задоволенні позову.

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_5 про спонукання до виконання мирової угоди, за наслідками розгляду якого чинним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року йому було відмовлено у задоволенні позову.

01 грудня 2016 року Обухівським районним судом Київської області було задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Мельник М.В. про визнання недійсним договорів дарування. Вказане рішення набрало законої сили.

14 березня 2016 року позивачка звернулась до Обухівського району Київської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди в частині придбання їй однокімнатної квартири .

Рішенням Обухівського району Київської області від 08 грудня 2016 року задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди -відмовлено повністю.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 14 березня 2017 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 грудня 2016 року - скасувано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю.

Постановою Верховного Суду від 14 червня 2018 року рішення Апеляційного суду Київської області від 14 березня 2017 року залишено без змін.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою добровільного врегулювання спору між сторонами було укладено мирову угоду, яку ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2009 року визнано судом, а провадження по справі закрито.

При визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

Якщо суд після виконання зазначених обов`язків, дійшов висновку про визнання мирової угоди, суд постановляє ухвалу про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі.

Разом з тим мирова угода визнається судом на підставі досягнутих між сторонами спору домовленостей, тому відповідальність за формулювання умов мирової угоди лежить на сторонах мирової угоди, відтак при формулюванні умов мирової угоди сторони повинні враховувати і вимоги Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у разі якщо визнана ухвалою суду мирова угода не виконується сторонами такої угоди у добровільному порядку, ухвала суду про визнання мирової угоди підлягає виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, так як така ухвала є судовим рішенням.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час постановлення ухвали судом, виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 18 цього Закону. Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» (пункт 6 частини першої статті 26 цього Закону). Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року) було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Однак Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» положення пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виключено.

Отже, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди вона не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що у разі невиконання однією із сторін зобов`язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Саме до такого правового висновку прийшов Верховний Суд України при розгляді цивільної справи №6-274цс15 від23 вересня 2015 року.

Мирова угода є договором, укладеним сторонами в належній формі і на її підставі виникають цивільно-правові зобов`язання. У випадку ухилення однієї зі сторін мирової угоди від добровільного виконання умов цієї угоди, іншою стороною може бути заявлено позов про спонукання до виконання умов мирової угоди, і лише після ухвалення судового рішення про задоволення таких позовних вимог можуть вирішуватися усі процесуальні питання, пов`язані із виконанням судових рішень. Тож оскільки мирова угода є правочином про зміну одного зобов`язання іншим, ця угода не визнана недійсною і є чинна, а відповідач ухиляється від добровільного виконання умов мирової угоди і ухвала про її затвердження не відповідає вимогам виконавчого документа згідно статті 18 Закону, то позовні вимоги про спонукання до виконання мирової угоди підлягають задоволенню.

Станом на час звернення позивачки до суду із вказаним позовом та його розгляду зазначена мирова угода та ухвала Обухівського районного суду від 14 травня 2009 року не скасовані та є чинними, а тому підлягають виконанню сторонами по справі, в тому числі, в межах тих умов, які погодженні були сторонами у справі.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то зазначення у прохальній частині позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір (Постанова КАС ВС від 26.06.2023 року №160/16902/20).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.3,4,11,15, 76-81, 82, 141, 259, 263, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спонукання до виконання мирової угоди задовольнити.

Спонукати ОСОБА_3 до виконання мирової угоди визнаної Обухівським районним судом Київської області 14 травня 2009 року у цивільній справі №2-460/09, а саме подарувати ОСОБА_4 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 23 лютого 2024 року.

Суддя Проць Т.В.