ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 лютого 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11141/23

Головуючий у першій інстанції - Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/178/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт

Капітал"

треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного

нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна,

приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області

Палігін Олександр Петрович

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Супруна О.П. від 04 вересня 2023 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палігін Олександр Петрович

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", зазначивши третіми особами приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати виконавчий напис, вчинений 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрований у реєстрі за №75171, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 46 718 грн. 26 коп., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на відсутність законних підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису, оскільки даний виконавчий напис вчинено за кредитним договором, який не посвідчений нотаріально, і приватний нотаріус Грисюк О.В. не перевірила безспірність заявленої відповідачем вимоги.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 04.09.2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Судом визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 12.06.2021 року, зареєстрований у реєстрі за №75171, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованість за кредитним договором №490919119 від 27.06.2014 року, що виникла за період з 16.01.2019 року по 28.05.2021 року, в сумі 46 068 грн. 26 коп. і 650,00 грн. за вчинення цього виконавчого напису, а всього: 46 718 грн. 26 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на користь ОСОБА_1 1 073 грн. 60 коп., у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 536 грн. 80 коп., у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову, а всього: 1 610 грн. 40 коп.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.10.2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 04.09.2023 року у цивільній справі №750/11141/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ТОВ "Вердикт Капітал" просить скасувати заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 04.09.2023 року, та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в повному обсязі, включаючи стягнення витрат на надання правничої допомоги. Доводи апеляційної скарги ТОВ "Вердикт Капітал" вказують, що оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції від 04.09.2023 року є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, не врахував всі доводи та аргументи відповідача щодо заявлених позовних вимог, а також щодо стягнення судових витрат, і тому дане рішення суду підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги ТОВ "Вердикт Капітал" зазначають про помилковість висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Апелянт стверджує, що договори (правочини) із додатками (наведені суми боргу боржника на момент відступлення права вимоги), які були пред`явлені нотаріусу для вчинення нотаріальної дії (виконавчого напису), не визнані судом недійсними, а так само, їх зміст не містить положень щодо невідповідності законодавству України, тому вони є належними документами на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Заперечуючи проти стягнення з ТОВ "Вердикт Капітал" на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн., апелянт вказує, що позивачем не було надано доказів оплати правничих послуг. Апелянт зазначає, що оскільки відповідачем не було отримано документів щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, це унеможливило подання клопотання про зменшення витрат щодо надання правничої допомоги. ТОВ "Вердикт Капітал" вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу не відповідають критерію їх реальності, у зв`язку із відсутністю факту їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності. Справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною та відноситься до категорії малозначних, i доводи, наведені в позовній заяві, ґрунтуються на загальновідомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного Суду, i практику за категорією даних справ слід вважати усталеною. За доводами апелянта, гонорар адвоката у заявленому по даній справі розмірі, не відповідає критеріям співмірності, оскільки судова практика вказаної категорії справи є сформованою, адвокат не витратив значної кількості часу ні на написання позовної заяви, ні на подальший супровід справи, і обсяг роботи адвоката та складність такої роботи не є значними по своїй суті. Апелянт стверджує, що дані обставини не були прийняті до уваги судом першої інстанції при розгляді справи по суті.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились.

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 27.06.2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №490919119 (а.с.57, зворот - 59).

За твердженнями відповідача, позивач належним чином не виконував своє зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором, яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 3 487,74 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 3 704,11 грн., строкової заборгованості за комісією у розмірі 1 574,26 грн., строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 19 160,09 грн., строкової заборгованості за штрафами і пенями у розмірі 18 142,06 грн.

12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. на підставі заяви ТОВ "Вердикт Капітал" про вчинення виконавчого напису, було вчинено виконавчий напис за реєстровим №75171 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості за Кредитним договором №490919119 від 27.06.2014 року, укладеним з АТ "Альфа-Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 року, є ТОВ "Кредитні Ініціативи", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, є ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста", правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, є ТОВ "Вердикт Капітал", у розмірі 46 068 грн. 26 коп., яка виникла за період з 16.01.2019 року по 28.05.2021 року, та стягнення коштів за вчинення вказаного виконавчого напису у розмірі 650,00 грн. (а.с.16).

18.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. було відкрито виконавче провадження №66563123 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису приватного нотаріуса (а.с.27).

Як вбачається із оскаржуваного заочного рішення суду першої інстанції від 04.09.2023 року, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ "Вердикт Капітал" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази, встановив, що укладений між АТ "Альфа-Банк" та позивачем кредитний договір №490919119 від 27.06.2014 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, і тому суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено із порушенням вимог статті 88 Закону України "Про нотаріат" та Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, оскільки відсутні як оригінал нотаріально посвідченого договору, так і підстави для визнання суми заборгованості за кредитним договором №490919119 від 27.06.2014 року безспірною, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ТОВ "Вердикт Капітал" відносно того, що оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції від 04.09.2023 року є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, не врахував всі доводи та аргументи відповідача щодо заявлених позовних вимог, а також щодо стягнення судових витрат, не можуть бути підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції від 04.09.2023 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "Вердикт Капітал" зазначають про помилковість висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Апелянт стверджує, що договори (правочини) із додатками (наведені суми боргу боржника на момент відступлення права вимоги), які були пред`явлені нотаріусу для вчинення нотаріальної дії (виконавчого напису), не визнані судом недійсними, а так само, їх зміст не містить положень щодо невідповідності законодавству України, тому вони є належними документами на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного заочного рішення суду першої інстанції від 04.09.2023 року, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.02.2023 року у справі №947/10174/21, провадження №61-11444св22, судом зазначено що: "…Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок).

Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України "Про нотаріат" та главі 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку)…

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку.

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц, провадження №14-557цс19, зазначено, що "вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172".

У постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису".

У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №204/4071/14 (провадження №61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі №547/210/20 (провадження №61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.''

Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису (в редакції, чинній на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису) - ''Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно'', для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Обґрунтовуючи підстави вимог заявленого позову, ОСОБА_1 посилався на те, що оспорюваний ним виконавчий напис вчинено із порушенням Закону, оскільки виконавчий напис вчинено за кредитним договором, який не посвідчений нотаріально, і приватний нотаріус Грисюк О.В. не перевірила безспірність заявленої відповідачем вимоги.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що укладений між АТ "Альфа-Банк" та позивачем кредитний договір №490919119 від 27.06.2014 року, який було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, і тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку із недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності даного висновку суду першої інстанції, оскільки такий висновок суду узгоджується із приписами Закону, які регламентують спірні правовідносини та із фактичними, документально підтвердженими обставинами справи.

Оскільки порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у суду відсутня необхідність вдаватися до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ "Вердикт Капітал". Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.06.2020 року у справі №645/1979/15-ц, провадження №14-706цс19.

В доводах апеляційної скарги апелянт заперечує проти стягнення з ТОВ "Вердикт Капітал" на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн., і при цьому, апелянт вказує, що позивачем не було надано доказів оплати правничих послуг. Апелянт зазначає, що оскільки відповідачем не було отримано документів щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, це унеможливило подання клопотання про зменшення витрат щодо надання правничої допомоги. ТОВ "Вердикт Капітал" вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу не відповідають критерію їх реальності, у зв`язку із відсутністю факту їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності. Справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною та відноситься до категорії малозначних, i доводи, наведені в позовній заяві, ґрунтуються на загальновідомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного Суду, i практику за категорією даних справ слід вважати усталеною. За доводами апелянта, гонорар адвоката у заявленому по даній справі розмірі, не відповідає критеріям співмірності, оскільки судова практика вказаної категорії справи є сформованою, адвокат не витратив значної кількості часу ні на написання позовної заяви, ні на подальший супровід справи, і обсяг роботи адвоката та складність такої роботи не є значними по своїй суті. Апелянт стверджує, що дані обставини не були прийняті до уваги судом першої інстанції при розгляді справи по суті.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного заочного рішення суду першої інстанції від 04.09.2023 року, у вказаній частині, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається із матеріалів справи, докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу було додано до позовної заяви ОСОБА_1 (а.с.8-13). В тому числі, позивачем було надано і копію квитанції про оплату ним послуг із надання професійної правничої допомоги у даній справі, в сумі 10 000 грн. (а.с.12), що спростовує твердження апелянта відносно того, що позивачем не було надано доказів оплати ним наданої йому професійної правничої допомоги.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на ті обставини, що ТОВ "Вердикт Капітал" не отримувало документів щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, що унеможливило подання відповідачем клопотання про зменшення стягнення суми витрат позивача на надання правничої допомоги.

Необхідно зазначити, що вказані твердження апелянта спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що копію ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, разом із копією позовної заяви ОСОБА_1 та копіями доданих до неї документів, в тому числі, і документів щодо надання позивачу професійної правничої допомоги, та понесених у зв`язку з цим позивачем витрат, було 02.08.2023 року направлено судом першої інстанції на юридичну адресу відповідача: вул. Кудрявський Узвіз, буд.5-Б, м.Київ, 04053 (а.с.38). Вказану кореспонденцію було отримано відповідачем 09.08.2023 року, що підтверджується підписом уповноваженої особи ТОВ "Вердикт Капітал" у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.44). Таким чином, відповідач був обізнаний про зміст позовних вимог ОСОБА_1 , а також про документально підтверджену вимогу позивача щодо стягнення на його користь із відповідача понесених ОСОБА_1 витрат за надання йому професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 грн. За даних обставин, відповідач мав можливість своєчасно подати до суду першої інстанції відповідне клопотання про зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із їх неспівмірністю.

Відповідно до приписів ч.1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України регламентовано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19). Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (п.38, п.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Правничу допомогу позивачу надавав адвокат Переверзєв О.О., на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 24.07.2023 (а.с.13), ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 24.07.2023 року, Серія СВ №1051775 (а.с.8). Згідно Типової форми №КО-1 до прибуткового касового ордера від 24.07.2023 року, ОСОБА_1 сплатив адвокату 10 000 грн. за надання послуг професійної правничої допомоги. Обсяг та види наданої позивачу професійної правничої допомоги підтверджено актом прийняття передачі наданих послуг, суми гонорару за надану правову допомогу за договором про надання правової допомоги від 24.07.2023 року (а.с.11).

Оскільки обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, і ТОВ "Вердикт Капітал" такого клопотання до суду не подавало, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10 000 грн., в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи їх дійсність, необхідність та розумність розміру.

Приймаючи до уваги, що ТОВ "Вердикт Капітал" не подавало клопотання про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції, і апеляційним судом не встановлено обставин, які об`єктивно перешкоджали відповідачу звернутися до суду першої інстанції із даним клопотанням, вимоги апеляційної скарги ТОВ "Вердикт Капітал" щодо неспівмірності стягнутих судом на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, не можуть бути задоволені в ході апеляційного перегляду даної справи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ТОВ "Вердикт Капітал" не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного заочного рішення суду першої інстанції від 04.09.2023 року, висновки якого узгоджуються із зазначеними вище приписами Закону, які регламентують спірні правовідносини, та фактичними, документально підтвердженими обставинами справи.

За даних обставин, апеляційна скарга ТОВ "Вердикт Капітал" підлягає залишенню без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 04.09.2023 року, підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" - залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 04 вересня 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: