№ 207/2745/23
№ 2/207/63/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Морозові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в користуванні власністю (квартирою) шляхом виселення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Моськіна С.М. звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд усунути перешкоди в користуванні яналежної ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 з квартри АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що є власницею квартири АДРЕСА_1 . Підставою набуття права власності є рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 липня 20222 року у справі № 207/317/21, відповідно до якого за ОСОБА_1 . Визнано право власності в порядку спадкування за законом після її тітки, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,2 кв. м. Витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену квартиру зареєстровано в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 22.12.022 року, номер запису про право власності 48852204.

Після отримання документів, що підтверджують право власності на квартиру, Позивач з`явилася за вказаною адресою, але потрапити до квартири не змогла через протиправні дії Відповідачки, яка фактично проживає в зазначеній квартирі і не бажає добровільно її залишати.

ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою до органів поліції з метою встановлення осіб, які фактично проживають в квартирі АДРЕСА_1 . З відповідним запитом також звернулася адвокат Моськіна С.М., в якому просила органи поліції : здійснити перевірку з метою встановлення осіб, які фактично проживають в належній Позивачу на праві власності квартирі, а також з`ясувати, на якій підставі вони там знаходяться.

У відповідь на запит адвоката ГУНП в Дніпропетровській області ВП № 2 Кам`янського районного управління поліції зазначили, що працівниками відділення було проведено перевірку. В ході розгляду даного матеріалу працівниками поліції було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_2 . Під час перебування на вказаній адресі було опитано гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила, що купила цю квартиру в 2020 році у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та надала відповідні документи, на підставі чого вона мешкає за цією адресою, а також надала договір купівлі продажу квартири, де вказано, що покупцем квартири є ОСОБА_2 .

Відповідачу достовірно відомо про те, що рішення суду, яким у неї витребувано спірну квартиру, право власності на яку визнано за ОСОБА_1 , набрало чинності, і Відповідач не має жодних законних прав перебувати в цій квартирі і користуватися нею.

При цьому, Відповідачка ОСОБА_2 не є членом сім`ї Позивача, згоди на проживання відповідачки в квартирі Позивач не надавала, жодних цивільно правових угод (договорів оренди) не укладала.

25 лютого 2023 р. ОСОБА_2 (Відповідачу) поштою була надіслана письмова вимога про негайне звільнення квартири, яку вона проігнорувала, тим самим продовжуючи умисно і свідомо порушувати законне право Позивача.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву в якому вона зазначила, що позовні вимоги не визнає. Зазначила, що у спірній квартирі не проживає, ніколи не відмовлялась передати ОСОБА_1 ключі від квартири, а саму квартиру по акту прийому-передачі.

Представник позивача адвокат Моськіна С.М. надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що не погоджується із зазначеними у відзиві обставинами. Позов просить задовольнити.

В суді адвокат Моськіна С.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить задовольнити позов, згідно письмового клопотання просить розгляд справи завершувати без її участі та без участі позивача, котра на даний час перебуває за межами України.

Допитана у суді позивачка особисто пояснила, що ключі від спіорної квартири відповідачка їй не передала і продовжує користуватись житлом на власний розсуд, заявлений позов підтримала і просила продовжувати розгляд справи без її участі, так як вона постійно проживає за кордоном.

Відповідач ОСОБА_2 у суді не визнала позов; у наданій суду заяві просить зупинити провадження по справі до вирішення кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за її заявою, позов не визнає, зазначила, що спірна квартира є порожньою, там ніхто не проживає і вона не ухиляється від передачі ключів позивачці.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . Підставою набуття права власності є рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 04 липня 20222 року у справі № 207/317/21, відповідно до якого за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом після її тітки, ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,2 кв. м. Також згідно рішення суду витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (арк.с. 8-13). Право власності на зазначену квартиру зареєстровано в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 22.12.022 року, номер запису про право власності 48852204 (арк.с. 18).

Після отримання документів, що підтверджують право власності на квартиру, Позивач з`явилася за вказаною адресою, але потрапити до квартири не змогла через протиправні дії Відповідачки, яка фактично проживає в зазначеній квартирі і не бажає добровільно її залишати.

ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою до органів поліції з метою встановлення осіб, які фактично проживають в квартирі АДРЕСА_1 . З відповідним запитом також звернулася адвокат Моськіна С.М., в якому просила органи поліції : здійснити перевірку з метою встановлення осіб, які фактично проживають в належній Позивачу на праві власності квартирі, а також з`ясувати, на якій підставі вони там знаходяться (арк.с. 18).

У відповідь на запит адвоката ГУНП в Дніпропетровській області ВП № 2 Кам`янського районного управління поліції зазначили, що працівниками відділення було проведено перевірку. В ході розгляду даного матеріалу працівниками поліції було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_2 . під час перебування на вказаній адресі було опитано гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила, що купила цю квартиру в 2020 році у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та надала відповідні документи, на підставі чого вона мешкає за цією адресою (арк.с. 20).

Однак відповідачу достовірно відомо про те, що рішення суду, яким у неї витребувано спірну квартиру, право власності на яку визнано за ОСОБА_1 , набрало законної сили і Відповідач не має жодних законних прав перебувати в цій квартирі і користуватися нею.

При цьому, Відповідачка ОСОБА_2 не є членом сім`ї Позивача, згоди на проживання відповідачки в квартирі Позивач не надавала, жодних цивільно правових угод (договорів оренди) не укладала.

25 лютого 2023 р. ОСОБА_2 (Відповідачу) поштою була надіслана письмова вимога про негайне звільнення квартири, яку вона проігнорувала, тим самим продовжуючи умисно і свідомо порушувати законне право Позивача (арк.с. 21).

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями ст. 47 Конституції кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно приписів ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом даної норми закону звернення до суду з позовом застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних з позбавленням володіння, коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника.

Положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню у випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Аналіз даних норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод в користуванні власністю.

Дана правова позиція, висловлена Верховним судом України в постанові від 27 травні 2015 року у справі № 6-92цс15 та постанові Верховного суду від 12 березня 2018 року у справі № 727/11132/14-ц. В п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

У правовому висновку Верховного Суду України, який викладений у постанові від 22 червня 2017 року у справі № 6-2010цс16, зазначено, що відповідно до частини першої статті 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

У частині 3 ст. 116 ЖК Української РСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідного ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб пов`язане з відсутністю у них будь яких підстав для зайняття жилої площі.

Отже, оскільки у рішенні суду, яким витребувано спірну квартиру не вирішено питання щодо виселення відповідачки, ОСОБА_2 або інші сторонні особи з її дозволу фактично може проживати у спріній квартирі, належній ОСОБА_1 на праві власності, без згоди на це Позивача, чим чинить перешкоди Позивачу в користуванні власністю, здає квартиру в оренду і отримує дохід, умисно та свідомо ігнорує вимоги позивача про негайне звільнення квартири, і вказане порушене право власника підлягає захисту, а відтак вимоги Позивача про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення Відповідача є законними і обгрунтованими.

Доводи позивача, якими обгрунтовано позов, відповідачкою не спростовано у суді шляхом надання належних та допустимих доказів, звернення її з будь-якими заявами до правоохоронних органів не створює перешкод для розгляду даного спору, оскільки існує рішення суду про витребування спірної квартири у відповідачки на користь позивача, яке набрало законної сили.

Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю (квартирою) шляхом виселення.

При розподілі судових витрат суд враховує , що позов задоволено у повному обсязі, суд керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. на користь позивача.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 355, 358, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 258, 263, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в користуванні власністю (квартирою) шляхом виселення.

Усунути ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 ) перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 з квартирою АДРЕСА_1 без наданя іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати 1073 гривень 60 копійок .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.