Справа № 216/6809/19
Провадження № 2/216/117/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Онопченка Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку майна нажитого під час шлюбу, -

в с т а н о в и в:

07 листопада 2019 року та змінено 20 жовтня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку майна нажитого під час шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що з 24.03.2007 по 25.08.2015 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. На підставі свідоцтва про шлюб позивач змінила прізвище на ОСОБА_4 . В період шлюбу відповідач придбав легковий автомобіль седан-В LANOS TF69YO ЗНГ, марки ЗАЗ, 2008 року випуску, темно-синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , вартість якого станом на 10.09.2019 складає 47824 грн; та вантажний автомобіль фургон малотоннажний-В, марки ГАЗ, модель шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , вартість якого станом на 10.09.2019 складає 36038 грн.

Також, в період перебування у шлюбі відповідач уклав з публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» договір про банківський строковий вклад (депозит) № 370/28715 від 06.07.2011 на суму 23928,84 грн, № 370/29631 від 22.09.2011 на суму 19100 грн, № 370/25064 від 04.09.2010 на суму 5000 грн; та між акціонерним товариством «Укрсоцбанк» договір банківського вкладу (депозиту) № 6782 від 25.12.2013 на суму 63469,87 грн.

Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь вартість 1/2 частки автомобіля LANOS TF69YO ЗНГ в грошовому виразі в розмірі 23912 грн; марки ГАЗ в грошовому виразі в розмірі 18019 грн; 1/2 частки банківського строкового вкладу (депозиту) № 370/28715 від 06.07.2011 на суму 23928,84 грн, в грошовому виразі в розмірі 11964,42 грн; 1/2 частки банківського строкового вкладу (депозиту) № 37029631 від 22.09.2011 на суму 19100 грн, в грошовому виразі в розмірі 9550 грн, 1/2 частки банківського строкового вкладу (депозиту) № 370/25064 від 04.09.2010 на суму 5000 грн, в грошовому виразі в розмірі 2500 грн, 1/2 частки банківського вкладу (депозиту) № 6782 від 25.12.2013 на суму 63469,87 грн, в грошовому виразі в розмірі 31734,93 грн.

29 січня 2020 року відповідач звернувся до суду з відзивом на позов. Як на підставу заперечень посилався на те, що в провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з 2016 року знаходилась справа № 216/5488/16-ц, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку майна нажитого під час шлюбу, в ході розгляду якої він неодноразово вказував про наявність автомобілів та банківських вкладів, але до розподілу заявлявся лише будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль «Ланос», державний номерний знак НОМЕР_4 , тобто позивачем пропустила строк позовної давності.

Автомобіль LANOS TF69YO ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 ніколи не перебував у власності відповідача, а наданий як доказ тимчасовий реєстраційний талон не є посвідченням права власності, а лише надавав право керування автомобілем зі строком дії до 12.11.2011, тоді як власником автомобіля є ОСОБА_6 . Право власності на автомобіль ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_5 належить ОСОБА_7 , та був проданий під час перебування сторін у шлюбі. Заявлені позивачем депозитні вклади були закриті ще в 2014 році, а кошти витрачені на потреби подружжя. Просив суд відмовити позивачу в позові.

У відповіді на відзив від 11 лютого 2020 року позивач вказувала на те, що в ході ознайомлення з матеріалами справи № 216/5488/16-ц через свого представника ОСОБА_8 вона дізналася про необхідність поділу майна шляхом подання даного позову до суду. Автомобіль ГАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_5 було оформлено на матір відповідача ОСОБА_7 , без погодження з позивачем, відповідно вважає нового власника недобросовісним набувачем. Також, позивач вказала, що відповідачем не підтверджено відповідними доказами трату грошових коштів з закритого депозитного рахунку на потреби сімї. Крім того, вважала посилання відповідача на пропуск строку позовної давності безпідставним, з огляду на те, що вирішуючи початок перебігу строку позовної давності слід виходити не з часу розірвання шлюбу сторонами, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права.

Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити позивачу, із посиланням на обставини викладені у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позов слід відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 березня 2007 року по 03 липня 2015 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданого Виконкомом Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 02, та рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.07.2015, яке набрало законної сили 25.08.2015 (а.с.16, 17).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_6 , автомобіль марки ЗАЗ LANOS TF69YO ЗНГ, 2008 року випуску, темно-синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_6 . Тимчасовим реєстраційним талоном виданого 13.11.2008 Криворізьким МРЕВ УДАІ УМВС України в Дніпропетровській області за ОСОБА_2 було визначено право власності на вказаний автомобіль строком до 12.11.2011 (а.с.18, 41).

Вантажний автомобіль фургон малотоннажний-В, марки ГАЗ, модель шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 з 29 травня 2015 року належить на праві власності ОСОБА_7 , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 29.05.2015 (а.с.42).

Згідно листа публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» від 13.05.2017 № 3-131100/3069, договори на ім`я ОСОБА_2 закриті, а саме: № 370/25064 від 04.09.2010 закрито 23.09.2011, № 370/28715 від 06.07.2011 закрито 26.07.2012, № 370/29631 від 22.09.2011 закрито 27.09.2012 (а.с.43-44).

Також, листом ПАТ «Укрсоцбанк» за травень 2017 року встановлено, що депозитний рахунок № 6782 від 25.12.2013 на ім`я ОСОБА_2 закрито 28.01.2014 (а.с.45).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/5488/16-ц від 10.08.2020, яке набрало законної сили 10.09.2020, задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 ; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку легкового автомобіля DАEWOO LANOS, 2004 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі (кузова рами) НОМЕР_8 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку легкового автомобіля DАEWOO LANOS, 2004 року випуску, зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі (кузова рами) НОМЕР_8 ; стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1086,95 грн, та вартість послуг за складання висновку про вартість об`єктів оцінки майна від 19.09.2016 в сумі 750,00 грн. У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та матеріальних збитків відмовлено.

Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з положеннями частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи.

У постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі №6-3037цс15 вказано, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Верховний Суд зазначив, що тлумачення статті 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

З урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Судом було встановлено що в період шлюбу, 29.05.2015 ОСОБА_7 набула права власності на вантажний автомобіль фургон малотоннажний-В, марки ГАЗ, модель шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 .

Згідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. На час розгляду справи у суді вказаний правочин є чинним.

Також, в ході слухання справи було встановлено, що автомобіль марки ЗАЗ LANOS TF69YO ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_6 , а відповідач володів вказаним транспортним засобом із зазначенням у тимчасовому реєстраційному талоні його права власності на вказаний автомобіль строком до 12.11.2011.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що спірні автомобілі є спільним майном подружжя яке підлягає розподілу, оскільки правовий режим спільного майна на автомобілі припинений в період шлюбу сторін.

Окрім того, депозитні вклади на ім`я ОСОБА_2 у публічному акціонерному банку «Банк «Фінанси та Кредит», та у публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» були закриті відповідачем у період з 2011 року по 2014 рік, тобто у період шлюбу з позивачем.

Таким чином суд приходить до висновку, що у порушення статті 81 ЦПК України позивачем не було виконано свого процесуального обов`язку із подання належних доказів обґрунтованості заявленого нею позову, що зумовлює необхідність визнання позовних вимог необґрунтованими із постановленням рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку майна нажитого під час шлюбу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 22 лютого 2024 року.

Суддя Ю.В.Онопченко