Справа № 463/7685/22 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/2892/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Матяш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2023 року в складі судді Нора Н.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

встановив:

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявленого позову покликався на те, що перебуває з відповідачкою у шлюбі, який зареєстровано 15.06.2002 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 1082. Під час зареєстрованого шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, з 2022 року проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Примирення вважає неможливим, пояснив про відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні цінності. На даний час шлюб носить лише формальний характер.

Просив розірвати шлюб укладений з ОСОБА_1 , зареєстрований 15.06.2002 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 1082.

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 15.06.2002 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1082.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, відтак оскаржуване рішення повинно бути скасоване.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції розглянув позов без участі відповідачки, взявши до уваги лише аргументи позивача та не врахував її доводів у заяві про надання строку для примирення про можливість збереження шлюбу.

Вважає, що вирішуючи цей спір, суд першої інстанції не встановив дійсних обставин справи та не дослідив обставин щодо можливого збереження шлюбу. Оскільки справа була розглянута без участі відповідачки, вона була позбавлена можливості надати суду свої пояснення з метою встановлення фактичних обставин справи.

Також звертає увагу, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не взяв до уваги наявність у подружжя дитини та не врахував, що розірвання шлюбу між сторонами суперечитиме її інтересам.

Просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11.09.2023 у справі № 463/7685/22 та винести нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

В судове засідання 13 лютого 2024 року учасники справи не прибули, не повідомили суд про причину неявки, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із судовими повістками порвенулися до суду із відміткою поштового відділення від 18.01.2024 про те, що адресати позивач ОСОБА_2 і відповідачка ОСОБА_1 відсутні за вказаною адресою, що згідно із п. 3 ч. 8 ст. 128 СК України ввжається днем вручення судової повістки (а.с. 78,79).

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду питання по суті, а тому вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що сторони 15 червня 2002 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1082, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 16 серпня 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 36).

У шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 4).

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд дійшов висновку про те, що сторони припинили подружні відносини, з лютого 2022 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач навів мотиви погіршення стосунків, зокрема такі, як виникнення конфліктних ситуацій, непорозуміння в сімейних відносинах. Ці обставини свідчать про порушення інтересів як позивача, так і відповідачки в разі продовження шлюбу. Тому, суд прийшов до переконання про недоцільність збереження шлюбу та ухвалив рішення про його розірвання.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Добровільність шлюбу це одна з його основних засад.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Звертаючись з позовними вимогами, позивач стверджував, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні цінності, внаслідок цього у них почали виникати непорозуміння та сварки, що, в свою чергу, призвело до окремого проживання з лютого 2022 року. Шлюб носить виключно формальний характер та відсутні будь-які подружні відносини.

Відповідачка 25.01.2023 подала до суду першої інстанції заяву про надання строку для примирення, в якому просила суд надати строк для примирення до 6 місяців, зважаючи на те, що чоловік та донька є сенсом її життя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

З матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції, фактично в порушення роз`яснень, які викладені у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та ст. 111 СК України не застосовував у цій справі заходи для примирення подружжя.

Поряд з цим, колегія суддів враховує те, що справа про розірвання шлюбу перебуває на розгляді у суді з жовтня 2022 року, відтак строки, на які суд міг зупинити провадження у справі для примирення, закінчилися (ч. 7 ст. 240 ЦПК України), однак станом на цей час примирення між сторонами так і не відбулось, зокрема заяви про відмову від позову позивач не подав, надалі наполягає на розірванні шлюбу.

В свою чергу, подаючи апеляційну скаргу та не погоджуючись з оскаржуваним рішенням відповідачка свої доводи зводить виключно до тверджень, що суд розглянув справу без участі сторін та надання ними пояснень стосовно спірних правовідносин.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що справа призначалася судом першої інстанції до розгляду неодноразово, про що кожного разу повідомлялися сторони та відповідач зокрема (а.с. 24-43).

Поряд з цим, відповідачка ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, подавала клопотання про відкладення судового розгляду, а в судові засідання призначені на 18.07.2023 та 11.09.2023 не прибула та не повідомила суд про причину неявки.

Що стосується доводів про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги наявність у подружжя дитини та не врахував, що розірвання шлюбу між сторонами суперечитиме її інтересам, колегія суддів звертає увагу на те, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини.

Таким чином, законодавець чітко визначив умови (дві) за наявності яких позов про розірвання шлюбу не може бути поданий, при цьому і такі мають виключення (ч.ч. 3, 4, 5 ст. 110 СК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить висновку, що на даний час у сторін склалися різні характери та погляди на життя, сім`я фактично розпалася, спільного сімейного господарства сторони не ведуть, подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, відтак шлюб існує формально, при цьому примушування до такого не допускається.

Таким чином, судова колегія вважає, що місцевий суд правильно встановив фактичні обставини справи, застосував матеріальний закон та дотримався процедури розгляду, передбаченої ЦПК України, тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 13 лютого 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк