Справа № 766/6978/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.02.2024 р. м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді: Дорошинської В.Е.,
за участю секретаря: Волощук О.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Херсоні позовну заяву ОСОБА_1 від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -
І. Виклад позиції позивача.
05.09.2023 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить шлюб між нею та ОСОБА_3 , зареєстрований 09.01.2013 року Відділом ЗАГС адміністрації Ленінського району м. Гродно, актовий запис 3, розірвати. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ЦПК України.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.01.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом ЗАГС адміністрації Ленінського району м. Гродно. Зазначає, що під час спільного проживання взаємовідносини не склалися, так як мають різні погляди на реалізацію сімейних прав та виконання сімейних обов`язків, ведення спільного домашнього господарства. Наразі сторони проживають тривалий час окремо, знаходячись в різних країнах. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх з відповідачем інтересам та інтересам дитини. Спору щодо майна та місця проживання дитини не мають. Тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилася донька - ОСОБА_5 , про що Відділом ДРАЦС Генічеського районного управління юстиції Херсонської області 15.02.2012 року було зроблено відповідний актовий запис, (29.11.2012 року повторно видано свідоцтво про народження).
ІІ. Виклад позиції відповідача.
Відповідач ОСОБА_3 , відзив на позовну заяву не подавав.
ІІІ. Процесуальні дії суду у справі.
26.09.2023 року до Херсонського міського суду надійшла за підсудністю визначеною Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 12.09.2023 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2023 року справа надійшла в провадження судді Дорошинскої В.Е.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.09.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.10.2023 року позовну заяву після усунення недоліків прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник ОСОБА_2 , подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали повністю, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. В своїй заяві додатково повідомила, що ОСОБА_1 бажає залишити собі прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_6 » та найближчим часом не бажає відновлювати дошлюбне прізвище.
За загально відомою інформацією з офіційного вебсайту Укрпошти відомо, що Укрпошта припинила доставку поштових відправлень до/з росії та білорусії з перших днів повномасштабного вторгнення.
Відповідач ОСОБА_3 , який є громадянином Білорусії та проживає у цій країні в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не надавав, останнього повідомлено про день, час та місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області «Судова влада», тому на підставі ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, суд постановив здійснювати заочний розгляд справи.
Суд, розглянувши заяву представника позивача про розгляд справи у їх відсутність, постановив: розглядати справу у відсутність позивача та її представника.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.
Із свідоцтва про укладення шлюбу від 09.01.2013 року, серії НОМЕР_1 виданого Відділом ЗАГС адміністрації Ленінського району м. Гродно, актовий запис 3 року, вбачається, що 09.01.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , укладено шлюб, про що складено актовий запис № 3 Відділом ЗАГС адміністрації Ленінського району м.Гродно. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка « ОСОБА_6 » та дружини « ОСОБА_6 ».
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 29.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Генічеського районного управління юстиції Херсонської області 08.02.2012 року, народилася - ОСОБА_5 про що 15.02.2012 року Відділом ДРАЦС Генічеського районного управління юстиції Херсонської області складено відповідний актовий запис 31, де батьками зазначені: мати ОСОБА_4 , батько ОСОБА_3 .
Спільне подружнє життя між сторонами припинено.
Обмежень щодо пред`явлення позивачем позову про розірвання шлюбу, з урахуванням положень ст.110 СК України, не встановлено.
V. Оцінка Суду.
Згідно з ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон), особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.
Згідно з ст.17 Закону, виникнення і припинення цивільної правоздатності фізичної особи визначається її особистим законом. Іноземці та особи без громадянства мають цивільну правоздатність в Україні нарівні з громадянами України, крім випадків, передбачених законом або міжнародними договорами України.
Згідно з ст.60 Закону, правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.
Згідно з ст.63 Закону, припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Згідно з ст.13 СК України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України.
Зважаючи на вищевикладене, а також той факт, що позивач є громадянкою України, її місце проживання зареєстроване на території України, суд доходить висновку, що до правовідносин сторін у даній справі має застосовуватися право України.
Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст. 24 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 109 цього Кодексу (ч. 2 ст. 105 СК України).
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (ч. ч. 1, 3 ст. 109 СК України).
Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.
Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Таким чином, враховуючи те, що позивач разом із відповідачем на сьогоднішній день разом не мешкають, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.
VІ. Заходи забезпечення позову (заяви).
Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.
VІI. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При такому вирішенні позову, з відповідача ОСОБА_3 , слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 - 858,88 гривень в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст. ст. 13, 21, 24, 104, 105, 110-115 СК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263, 265, 274-284, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.
Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстровано 09.01.2013 року Відділом ЗАГС адміністрації Ленінського району м. Гродно, актовий запис № 3.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 858 (вісімсот п`ятдесят вісім ) гривень 88 (вісімдесят вісім) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки Херсонської області м.Генічеськ, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Гродно, Республіки Білорусь, особистий номер НОМЕР_4 , останнє відоме місце проживання : АДРЕСА_2 .
Суддя В.Е. Дорошинська