Справа № 497/2549/23
Провадження № 2/497/91/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому підготовчому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Болградської міської ради Одеської області, та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому вона посилається на те, що станом на 14 квітня 1991 року вище зазначений будинок за типом двору відносився до робочого двору та належав главі двору ОСОБА_2 , її матері. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла та після її смерті відкрилась спадщину, яку позивач фактично прийняла, як спадкоємець за законом першої черги, але нотаріально оформити спадщину вона не може, у зв`язку з відсутністю на ім`я спадкодавця правовстановлюючого документу, тому позивач змушена звернутися до суду з цім позовом.

Ухвалою судді 14.11.2023 року по справі відкрите загальне позовне провадження та справу призначеного до підготовчого розгляду.

Позивачі ОСОБА_1 до суду не з`явилися, 31.01.2024 року надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності (а.с.50).

Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області Арнаутов М.І., який діє на підставі довіреності, надав 28.11.2023 року шляхом формування документу в системі «Електронний суд» заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.35).

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1 на праві власності належав до суспільної групи робочий двір, тобто було майном голови домогосподарства ОСОБА_2 , що підтверджується випискою з погосподарської книги №3 за вих.№364 від 26.10.2023 року, виданою старостою Табаківського старостинського округу Болградської міської ради Терзі В., номер об`єкта погосподарського округу за 1991-1995 роки за №230 (а.с.11).

Те що двір належить до типу робочий, також підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_2 , в якій містять записи про її трудову діяльність на протязі 1984-1993 років медичним працівником (а.с.27-28).

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженої з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Вказана Інструкція передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

В свою чергу, погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по цивільній справі №6-145цс13 Порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади.

Тому голові робочого двору ОСОБА_2 на момент смерті належав увесь житловий будинок.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.11.2022 року, виданого Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), а/з №759, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне померлій майно, у тому числі на весь вищезазначений житловий будинок.

Спадкоємцем померлої є її дочка, позивач по справі, що підтверджується:

- свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 , яке видане 25 жовтня 1984 року Ренійським відділом ЗАГС Одеської області на підставі актового запису №326, з якого вбачається, що народилася ОСОБА_3 та її матір`ю є ОСОБА_2 (а.с.8);

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №9 сформованого 14.12.2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 28 грудня 1991 уклали шлюб та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а.с.9).

Позивач є спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України, яка прийняла спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою №363 від 26.10.2023 року, виданою старостою Табаківського старостинського округу Болградської міської ради Терзі В. з якої вбачається, що до складу сім`ї (зареєстрованих за однією адресою) ОСОБА_2 на момент її смерті входила дочка ОСОБА_1 (а.с.10)та матеріалами спадкової справи №38/2023 року, заведеною 16 березня 2023 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Станєвою В.Б. на підставі заяви позивача ОСОБА_1 за №121 від 16.03.2023 року (а.с.39-47).

Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. від 26.10.2023 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, якій підтверджував би належність будинку спадкодавцеві (а.с.29).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328,1222,1261,1268 ЦК України ст.ст.12,81,82, 200, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Болградської міської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца