Справа № 404/1514/24
Номер провадження 2-о/404/68/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванова Н.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вишня Г.В., заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року до Кіровського районного суду м. Кіровограда звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту, просив суд встановити факт перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його утриманні.

Заява обґрунтована тим, що 19 липня 2023 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис №518 та зареєстрований Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). ОСОБА_5 до укладення шлюбу з заявником проживала у цивільному шлюбі понад 5 років. Вона перебувала в шлюбі із ОСОБА_6 з 22 вересня 2004 року, який був розірваний 29 жовтня 2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда (справа № 404/5155/15-ц). Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 жовтня 2019 року у справі №404/7035/15-ц, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1. аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) середньостатистичної заробітної плати у регіоні. Станом на січень 2024 року заборгованість становить 184 333,67 грн.

Вказано, що з серпня 2019 року ОСОБА_1 почав проживати з ОСОБА_7 за адресою місця проживання заявника, відносини носили характер сталих сімейних стосунків. Син заявниці, після розірвання шлюбу батьків завжди проживав з матір`ю та продовжує проживати вже в сім`ї ОСОБА_1 на теперішній час.

В зв`язку з відсутністю батьківського піклування та турботи зі сторони рідного - біологічного батька, дану функцію по турботі, піклуванню, забезпеченню та вихованню взяв на себе з серпня 2019 року ОСОБА_1 . Рідний батько усунувся від виконання своїх обов`язків, епізодично з`являвся в житті сина. Про сталість та сформованість стійких сімейних стосунків та повну довіру в матеріальних відносинах свідчить наявність та складення 09 травня 2022 року ОСОБА_1 заповіту на ім`я ОСОБА_7 .

ОСОБА_1 призвано на проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати по виконавчому провадженні НОМЕР_2, за період служби з 26 грудня 2022 року по 31 жовтня 2023 року, заборгованість по аліментам відсутня, оскільки на його утриманні перебувають діти від першого шлюбу.

Заявник зазначав, що ним здійснюється факт утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1., окрім своїх дітей від першого шлюбу, здійснює належні умови проживання, виховання та є правовою підставою звільнення від військової служби.

Вивчивши подану заяву з матеріалами, що до неї додані, приходжу до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами 1, 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

При цьому, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав (для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення); чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови); встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

При вирішенні питання про прийняття до розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження в ній.

Зі змісту поданої заяви слідує, що встановлення даного необхідне заявнику з метою звільнення від військової служби.

У постанові від 22 вересня 2022 року в справі № 462/5368/16-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що захист цивільних прав та інтересів не досягається встановленням юридичних фактів. Таке встановлення є елементом оцінки обставин справи й обґрунтованості вимог. Тому воно не зумовить попередження порушення або відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного права чи інтересу.

Так, документами (доказами), що підтверджують самостійне виховання дитини можуть бути: довідки, листи, акти, інша інформація установ та організацій, рішення суду про позбавлення батьківських прав, рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, рішення суду про визнання батька дитини безвісно відсутнім, рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, тощо.

Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати факт відсутності участі одного з батьків у вихованні дитини наявністю рішення суду про встановлення факту, який просить заявник.

Слід зазначити, що норми чинного законодавства України не передбачають право суду перебирати на себе повноваження інших державних органів. У разі відмови заявнику в прийнятті певних документів, якими він підтверджує наявність відповідних обставин чи в прийнятті певного рішення, заявник має право оскаржити такі дії чи рішення до суду. А суд може за наявності достатніх правових підстав визнати неправомірними дії компетентних державних органів щодо розгляду спірного питання. Тобто, вказані факти можуть бути встановлені судом, зокрема, під час розгляду справ про оскарження дій чи рішень щодо відмови компетентних органів у наданні соціальної пільги або незабезпечення соціальними гарантіями тощо, а не в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства.

Також, не відповідатиме завданням цивільного судочинства і є недопустимим звернення до суду із заявою про встановлення певного факту з метою створення підстав для звільнення від доказування в можливій іншій справі (для встановлення обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи).

Враховуючи викладене, суд зазначає, що саме по собі встановлення судом факту, який просить заявник, не може породжувати для нього юридичних наслідків, тобто від його встановлення не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту перебування на його утриманні дитини не є вимогою, яка підлягає розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України, у зв`язку з чим у відкритті провадження у справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 186, 258-261, 293, 315, 353, 354, 355 ЦПК України

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вишня Г.В., заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 26.02.2024 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Н. Ю. Іванова