У Х В А Л А

15 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 189/702/20

провадження № 61-18105ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кубрак Василь Васильович, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду, з уточненим в подальшому позовом, до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 зазначала, що 28 квітня 1984 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Шлюбний договір або інші правочини про поділ майна між ними не укладались.

Позивач просила: визнати право власності за ОСОБА_2 на нежитлові приміщення: виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами сільськогосподарського призначення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який складається із таких будівель та споруд: А - 1 - сільськогосподарська будівля бригадний дім; а - 1 - прибудова; Б - 1 - сільськогосподарська будівля склад, Б1 - 1 - сільськогосподарська будівля склад, В - 1 - сільськогосподарська будівля токарний цех; Г - 1 - сільськогосподарська будівля комора для запчастин; Г1 - 1 - сільськогосподарська будівля комора для запчастин; Д - 1 - сільськогосподарська будівля гараж; З - 1 - сільськогосподарська будівля будинок охорони; Ж - 1 вбиральня; Н - 1 - сільськогосподарська будівля заправка; Е - 1 - сільськогосподарська будівля ПТО; П - 1 - погріб; П - 1 - шийка погрібу; К - 1 - сільськогосподарська будівля; №1, №2, №4, №5 - навіс; №3 - басейн; №6 - паркан; №7, №8 - ворота; №9 - оглядова яма; №10, №11, №12, №13, №14, №15 - ємкість; №16 - трансформаторна підстанція; І - замощення, ІІ - замощення, загальною вартістю - 78 803, 00 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 39 401,50 грн в рахунок компенсації за 1/2 частку у праві власності на майно, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, та судові витрати.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року позов задоволено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року задоволено апеляційну скаргу керівника Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

13 грудня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кубрак В. В., засобами поштового зв`язку надіслала на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року.

В касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року та залишити в силі рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме, запропоновано: сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в частині позовних вимог майнового характеру, підтвердивши його розмір належними доказами, надати докази дійсної вартості спірного майна.

На виконання вимог указаної ухвали заявник, у встановлений судом строк, надіслала заяву про усунення недоліку касаційної скарги. До вказаної заяви долучено копію угоди про затвердження вартості майна, укладену 01 серпня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в якій сторони погодили вартість нежитлових приміщень виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами сільськогосподарського призначення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 78 803,00 грн.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 684, 00 грн.

У справі, що переглядається, предметом позову є поділ майна подружжя з узгодженою сторонами вартістю 78 803, 00 грн.

Отже, зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684, 00 грн*250=671 000, 00 грн).

Тому відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до статей 389, 394 ЦПК України.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судового рішення, що оскаржується, у касаційній скарзі не наведені.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках- на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кубрак Василь Васильович, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

А. С. Олійник

І. М. Фаловська