Справа № 188/557/23
Провадження № 2/188/116/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Місюра К.В.

за участю секретаря судового засідання: Лисяк А.Є.,

за участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_1

від відповідача: представник ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 142-к від 07.03.2023р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» про звільнення ОСОБА_3 з посади вальцювальника 4 розряду бригади з виготовлення металевої крепі цеха металоконструкцій служби заступника директора з виробництва;

- поновити ОСОБА_3 на посаді вальцювальника 4 розряду бригади з виготовлення металевої крепі цеха металоконструкцій служби заступника директора з виробництва з 08.03.2023 року;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 01.06.2010р. позивача було прийнято вальцювальником до Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» з 5-денним робочим днем та двома вихідними. Наказом директора від 24.02.2023р. № 81-ЗД «Про роботу у вихідний день» зобов`язано працівників цеху металоконструкцій вийти на роботу в першу та другу зміну 25.02.2023 року, тобто в суботу, що є вихідним днем, з яким позивача було ознайомлено 24.02.2023р. під підпис, де було зазначено позивачем «не згоден». В результаті чого, 25.02.2023 року позивач не вийшов на роботу у 1 зміну. Наказом директора від 07.03.2023 року позивача було звільнено у зв`язку з прогулом без поважних причин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю. Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки робота у вихідний день забороняється. Позивач зазначає, що він відпрацював останню зміну 24.02.2023р., тому наступний день 25.02.2023р. є його законним вихідним днем відповідно до табелю обліку робочого часу. Він вважає, що відповідно до наказу директора «Про роботу у вихідний день» від 24.02.2023р. № 81-ЗД працівники мали виконувати надурочні роботи, тобто роботи понад встановлений робочий час, при цьому, як він вважає, відсутні виняткові підстави для виходу працівника на роботу у вихідний день, а враховуючи те, що є вичерпний перелік підстав для виходу працівника на роботу у вихідний день, нагальної необхідності для виходу працівника у вихідний на роботу не було, що і зумовило його звернення до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначивши, що позивач дійсно знаходився у трудових відносинах з відповідачем з 01.06.2010 року згідно наказу від 01.06.2010 року № 11-п за професією вальцювальника цеху металоконструкцій. Відповідно до наказу по підприємству від 24.02.2023 року № 81-ЗД «Про роботу у вихідний день» працівників цеху металоконструкцій, за згодою профспілкової організації, з метою проведення невідкладних, наперед не передбачуваних робіт, від негайного виконання яких залежить у подальшому нормальна робота підприємства, та своєчасного виготовлення арочного кріплення КШПУ за укладеними договорами, було залучено до роботи у вихідний день суботу 25.02.2023 року працівників цеху металоконструкцій, у тому числі ОСОБА_3 . Усі працівники були ознайомлені під підпис з даним наказом, однак, вальцювальник цеху металоконструкцій ОСОБА_3 , вказав у наказі, що він не згоден з наказом, вказавши письмово свою відмову у наказі. 25.02.2023 року в першу зміну ОСОБА_3 на роботу не вийшов без поважної причини, що підтверджується його пояснювальною запискою від 27.02.2023 року, чим скоїв прогул без поважної причини, що і стало підставою для його звільнення 07.03.2023 року у зв`язку з прогулом без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України, отже доводи позивача про незаконність його звільнення є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 01.06.2010 року відповідно до наказу № 11-п було прийнято вальцювальником цеху металоконструкцій до Товариства з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод».

З 01.06.2010 року ОСОБА_3 працював на посаді вальцювальника дільниці литва, поковок та виготовлення арочного кріплення, у якого, відповідно до табеля обліку робочого часу, встановлено 5-денний робочий тиждень з двома вихідними (субота та неділя).

Наказом директора ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод» від 24.02.2023р. № 81-ЗД «Про роботу у вихідний день» зобов`язано працівників цеху металоконструкцій вийти на роботу в першу та другу зміну 25.02.2023 року, тобто в суботу, що є вихідним днем.

Вказаний наказ мотивований необхідністю своєчасного виготовлення арочного кріплення, відповідно до укладеного договору з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

З наказом від 24.02.2023 року № 81-ЗД «Про роботу у вихідний день» 25.02.2023 року ОСОБА_3 був ознайомлений 24.02.2023 року, де зробив напис «не згоден».

25.02.2023 року ОСОБА_3 на роботу в 1 зміну не вийшов, у своїх письмових поясненнях 27.02.2023 року зазначив, що субота є вихідним днем, нагальної потреби для виходу у вихідний день не було.

В подальшому, в зв`язку з прогулом без поважних причин ОСОБА_3 наказом № 142-к від 07.03.2023 року звільнено за прогули без поважної причини на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає, що відповідно до наказу директора «Про роботу у вихідний день» від 24.02.2023р. № 81-ЗД працівники мали виконувати надурочні роботи, тобто роботи понад встановлений робочий час, при цьому, як він вважає, відсутні виняткові підстави для виходу працівника на роботу у вихідний день, а враховуючи те, що є вичерпний перелік підстав для виходу працівника на роботу у вихідний день, нагальної необхідності для виходу працівника у вихідний на роботу не було, в зв`язку з чим він не допустив прогулу, його звільнили незаконно, що і є причиною спору.

Частина 1 статті 3 ЦПК України зазначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадах.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 10 ЦПК України).

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Отже, сторони по справі перебувають у цивільно-правових відносинах, врегульованих КЗпП України та іншими цивільно-правовими актами.

Так, предметом спору, на думку позивача, є його незаконне звільнення з посади вальцювальника за прогул без поважних причин.

Як встановлено в судовому засіданні шляхом дослідження письмових доказів, ОСОБА_3 знаходився в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» з 01 червня 2010 року, згідно наказу № 11-п за професією вальцювальника цеху металоконструкцій.

Відповідно до наказу № 81-ЗД від 24.02.2023 року «Про роботу у вихідний день» працівників цеху металоконструкцій, за згодою профспілкової організації, з метою проведення невідкладних, наперед не передбачуваних робіт, від негайного виконання яких залежить у подальшому нормальна робота ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод», та своєчасного виготовлення арочного кріплення КШПУ за укладеними договорами, було залучено до роботи у вихідний день суботу 25.02.2023р. працівників цеху металоконструкцій, у тому числі і ОСОБА_3 .

Усі працівники, згідно переліку у наказі, були ознайомлені під підпис з даним наказом, однак, вальцювальник цеху металоконструкцій ОСОБА_3 , вказав у наказі, що він не згоден з наказом, вказавши письмово свою відмову у наказі № 81-ЗД від 24.02.2023р.

25.02.2023р. в 1 зміну вальцювальник цеху металоконструкцій ОСОБА_3 на роботу не вийшов без поважної причини, що підтверджується його пояснювальною запискою від 27.02.2023р.

Неявка на роботу призвела до зриву виготовлення арочного кріплення КШПУ в кількості 210 штук за укладеним договором з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та, як наслідок, до зриву прохідницьких робіт шахти «Західно-Донбаська» ВСП «ШУ Тернівське», шахти «Самарська» та шахти «Дніпровська» ВСП «ШУ Дніпровське» та ВСП «ШУ Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Отже, вальцювальник ОСОБА_3 допустив порушення трудової дисципліни, а саме: п. 2.1. «Правил внутрішнього трудового розпорядку» ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод», який зобов`язує робітників працювати чесно і сумлінно, використовувати весь робочий час для продуктивної праці.

В результаті вказаних дій відповідачем було застосовано заходи дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача із займаної посади.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Так, залучення окремих працівників до роботи у вихідні допускається лише у виняткових випадках, визначених законодавством та ч. 2 ст. 71 КЗпП України, а саме для:

- відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій і негайного усунення їх наслідків;

- відвернення нещасних випадків, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, загибелі або псування майна;

- виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, від негайного виконання яких залежить у дальшому нормальна робота підприємства в цілому або його окремих підрозділів;

- виконання невідкладних вантажно-розвантажувальних робіт з метою запобігання або усунення простою рухомого складу чи скупчення вантажів у пунктах відправлення і призначення.

В судовому засіданні встановлено, що вихід на роботу у вихідний день, тобто 25.02.2023 року, був викликаний виключно задля виконання невідкладних, наперед не передбачених робіт, від негайного виконання яких залежала у подальшому нормальна робота підприємства в цілому або його окремих підрозділів, а саме: виготовлення арочного кріплення КШПУ в кількості 210 штук.

Вказані обставини підтверджується дослідженим в судовому засіданні договором № 11277-ПУ-УМТС-Т, укладеним з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» 01.12.2022р., відповідно до умов п. 4.1. якого постачання продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості та в строки, зазначені в Консолідованій заявці на закупівлю кріплення по ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», та згідно до консолідованої заявки на закупку за лютий 2023 року, поставка КШПУ 15,0 у кількості 160 шт., КШПУ 14,4 у кількості 250 шт. повинна була відбутися 27.02.2023р., проте постачання матеріалів для виготовлення арочного кріплення КШПУ відбулось лише 24.02.2023р., що і викликало необхідність виходу на роботу у вихідний день 25.02.2023р.

Невиконання робіт з виготовлення арочного кріплення КШПУ стало наслідком зриву своєчасного постачання арочного кріплення КШПУ, згідно консолідованої заявки, у строк 27.02.2023р., а фактично дата поставки відбулась тільки 03.03.2023р., в зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «Першотравенський ремонтно-механічний завод» отримав претензію про сплату неустойки за порушення умов договору від 06.03.2023р.

Також невиконання робіт з виготовлення арочного кріплення КШПУ призвело до зриву прохідницьких робіт шахти «Західно-Донбаська» ВСП «ШУ Тернівське», шахти «Самарська» та шахти «Дніпровська» ВСП «ШУ Дніпровське» та ВСП «ШУ Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Що стосується дотримання відповідачем процедури залучення позивача до роботи у вихідний день, тобто 25.02.2023р., судом встановлено наступне.

Так, з метою залучення працівників до роботи у вихідний день був виданий письмовий наказ (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу від 24.02.2023р. № 81-ЗД «Про роботу у вихідний день».

У наказі про роботу у вихідний день мається наступна інформація: підстава залучення працівників до роботи з конкретним зазначенням виняткових випадків; прізвища, імена, по батькові і посади всіх працівників, які працювали у вихідний день, спосіб компенсації за роботу у вихідний день кожному.

Наказ довели до відома всіх працівників, які залучались до роботи у вихідний день, в тому числі і ОСОБА_3 , де він власноручно написав «не згоден» і завірив підписом.

Окрім видання наказу були також внесені зміни до графіку роботи працівника, але оскільки ОСОБА_3 відмовився від ознайомлення з графіком, підприємством був складений акт про відмову від ознайомлення з графіком.

Також було встановлено наявність фактичної підстави, яка передбачена ч. 2 ст. 71 КЗпП, така як необхідність виготовлення арочного кріплення КШПУ в кількості 210 штук за укладеним договором з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 11277-ПУ-УМТС-Т від 01.12.2022р. та як наслідок до зриву прохідницьких робіт шахти «Західно-Донбаська» ВСП «ШУ Тернівське», шахти «Самарська» та шахти «Дніпровська» ВСП «ШУ Дніпровське» та ВСП «ШУ Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Крім того, було отримано дозвіл профспілкової організації для залучення працівників до роботи у вихідний день, про що також зазначено у наказі від 24.02.2023р. № 81-ЗД «Про роботу у вихідний день», та погоджено зміну графіку роботи за лютий 2023р. до наказу № 81-ЗД від 24.02.2023р.

Також, відповідно до ст. 107 КЗпП України, наказом від 24.02.2023р. № 81-ЗД «Про роботу у вихідний день» було передбачено спосіб компенсації роботи у вихідний день у вигляді оплати за роботу у вихідний день в подвійному розмірі.

До того ж, підприємство забезпечило транспортом всіх працівників, в тому числі і позивача, саме 25.02.2023р. для доставки на роботу, як у звичайний робочий день, що також було встановлено в судовому засіданні та підтверджується дослідженими судом маршрутними листами.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем не було порушено жодної правової норми при прийнятті оспорюваного наказу 24.02.2023р. № 81-ЗД «Про роботу у вихідний день» та організації робочого процесу для працівників 25.02.2023 року з урахуванням зазначених вище норм.

До того ж, слід зазначити наступне.

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» запроваджений воєнний стан в Україні з 05:30 год. 24 лютого 2022 року.

Стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначає, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану не застосовуються норми ст. 53 КЗпП України (тривалість роботи напередодні святкових, неробочих і вихідних днів), ч. 1 ст. 65 КЗпП України (гранічні норми застосування надурочних робіт), ч. 3-5 ст. 67 КЗпП України (вихідні дні), ст. 71 КЗпП України (заборона роботи у вихідні дні), ст. 73 КЗпП України (світкові і неробочі дні).

Вказані обставини свідчать про відсутність в умовах воєнного стану прямої заборони на залучення працівників до роботи у вихідний день.

При цьому, як було зазначено вище, відповідачем не було порушено жодної правової норми при прийнятті оспорюваного наказу 24.02.2023р. № 81-ЗД «Про роботу у вихідний день» та організації робочого процесу для працівників 25.02.2023 року, права яких було захищено в повному обсязі.

Між тим, як встановлено в судовому засіданні, позивача 07.03.2023р. було звільнено у зв`язку з прогулом без поважних причин на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Так, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у певних випадках, в тому числі прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності.

Так, поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Прогул є дисциплінарним проступком, тому до застосування дисциплінарного стягнення до працівника, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується позивачем, поважних причин для невиходу на роботу 25.02.2023 року у нього не було.

Судом встановлено, що розірвання трудового договору з позивачем з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, було проведено за попередньою згодою первинної профспілкової організації профспілки працівників вугільної промисловості України ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод» за попереднім поданням на звільнення від 28.02.2023р.

Крім того, в судовому засіданні в якості свідків було допитано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які суду пояснили обставини, що передували прийняттю рішення керівництва щодо виходу на роботу працівників ТОВ «Першотравенський ремонтно-механічний завод» 25.02.2023 року, процедуру прийняття наказу від 24.02.2023р. № 81-ЗД «Про роботу у вихідний день» та організації робочого процесу для працівників 25.02.2023 року, наслідки, які настали в результаті невиходу позивача на роботу 25.02.2023р. та процедуру звільнення позивача в зв`язку із невиходом на роботу, що стало причиною його звільнення.

Отже, як встановлено в судовому засіданні, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось позивачем в судовому засіданні, 25.02.2023 року останній дійсно був відсутній на своєму робочому місці.

Так, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за прогули стала відсутність останнього на робочому місці без поважної причини 25.02.2023 року.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 був ознайомлений із наказом від 24.02.2023р. № 81-ЗД «Про роботу у вихідний день», висловивши свою незгоду з останнім, зі зміненим графіком роботи ознайомлюватись категорично відмовився, на роботу 25.02.2023 року так і не вийшов, оскільки, виходячи з його особистих пояснень, не вбачав виробничої необхідності у виходу на роботу 25.02.2023 року, оскільки це був вихідний день.

Поважних причин, які унеможливлювали явку позивача на роботу для виконання своїх обов`язків позивач в судовому засіданні не надав.

З огляду на викладене, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра