Справа № 304/107/24 Провадження № 2/304/173/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

з участю секретаря судового засідання - Галас А.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №304/107/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

позивач звернувся з позовом, який мотивує тим, що 12 квітня 2016 року він зареєстрував з відповідачем шлюб, від якого у них народилися сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною звернення з даною позовною заявою послужило те, що приблизно останні чотири роки стосунки між ними категорично погіршилися, вони почали щодня сваритися, зникло будь яке порозуміння. Постійні сварки призвели до того, що їх сім`я почала руйнуватися, вони втратили один до одного почуття взаємної любові, поваги, довіри. Вказує, що вони з відповідачем остаточно розійшлися, численні спроби примирення жодного результати не дали, відтак наразі спільного господарства вони не ведуть та разом не проживають, він з дітьми взагалі переїхав до Чернівецької області, де сини проживають разом з ним й по теперішній час. На підставі наведених аргументів, посилаючись на норми Сімейного кодексу, що регулюють положення про шлюб та сім`ю, а також щодо визначення місця проживання дитини, просить позов задовольнити та розірвати шлюб між ними, а малолітніх синів залишити на подальшому проживанні, вихованні та повному утриманні при ньому.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, попередньо подав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явилася, подала суду заяву про визнання позовних вимог, а також просила провести розгляд справи за її відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи та подані учасниками заяви, суд прийшов до такого висновку.

Встановлено, що 12 квітня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у виконкомі Новоселицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 01, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане вказаним виконкомом 12 квітня 2016 року.

Також встановлено, що між сторонами народилося двоє синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями відповідних свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_2 від 16 серпня 2013 року та серії НОМЕР_3 від 04 вересня 2018 року.

Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, про що свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу.

Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх малолітніх дітей.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_5 і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам спільних дітей, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати.

Приймаючи рішення про задоволення позову й в частині вимоги щодо залишення малолітньої дитини на проживання та виховання разом з батьком, суд керується позицією Верховного Суду, що була висловлена ним у справі № 200/952/18 у постанові від 15 січня 2020 року, де Судом зокрема зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Оскільки у даному випадку спір між сторонами з цього приводу відсутній, що встановлено судом в тому числі на підставі заяви відповідача, в якій остання визнала позовні вимоги, а також даних довідки старости Долішньошепітського старостинського округу № 3 Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області від 09 січня 2024 року № 03-75, суд вважає за можливе залишити дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживати разом з позивачем ОСОБА_1 .

Судовий збір у порядку ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача.

Керуючись ст. 24, 56, 105, 112 СК України, ст. 6-13, 76, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 12 квітня 2016 року у виконкомі Новоселицької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 01, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - розірвати.

Дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на проживання, виховання та утримання при батькові - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп сплаченого ним судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: Чепурнов В. О.