Справа № 523/3171/24
Провадження №2-з/523/8/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2024 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

за участю секретаря Дзюба Г.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з заявою про забезпечення свого майбутнього позову про визнання права власності, а тому просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на двокімнатну квартиру загальною площею: 39,9 кв.м., житловою площею:27,8 кв.м., АДРЕСА_1 та чотирьохкімнатну квартиру загальною площею: 81.1 кв. м, житловою площею: 48.6 кв. АДРЕСА_2 . Оскільки невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В порядку зустрічного забезпечення, заявником ОСОБА_1 пропонується накладання арешту на квартиру АДРЕСА_3 , яка знаходиться у власності заявника.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 вказував на те, що , Постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 року у справі №523/14489/15-ц. рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 2 грудня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 6 грудня 2017 року (провадження № 22-ц/785/1144/17), додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 6 грудня 2017 року (провадження № 22-ц/785/2208/17) скасовані в частині задоволення вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з вересня 2008 року до 1 квітня 2014 року включно та ведення за цей час спільного господарства; визнання квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , проведену за номером 4101575 від 27 грудня 2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г. В.; припинення права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 .; ухвалено нове.рішення в частині вказаних вимог про відмову в задоволенні позову.

Також заявник цитує вищевказану постану та зазначає, що скасовуючи частково рішення судів першої та апеляційної інстанції Велика Палата Верховного Суду в частині задоволення позовних вимог в мотивувальній частині Постанови зазначила про невірний спосіб захисту своїх інтересів обраний позивачем.

Крім того вказує, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі №523/3121/18 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі, а саме: Визнано недійсним правочин - іпотечний договір від 08 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на квартиру АДРЕСА_1 , засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Галиною Валеріївною, зареєстрований в реєстрі під № 3663 від 08.12.2017 р.

Після надходження заяви, 26.02.2024 р. суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Суддя розглядає дану заяву без повідомлення учасників справи, згідно вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви та справи, суддя доходить на ступного висновку.

Згідно приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно приписів ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як визначено п.3,4 ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до роз`яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, ОСОБА_1 вказує на те, що необхідно вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на двокімнатну квартиру загальною площею: 39,9 кв.м., житловою площею:27,8 кв.м., АДРЕСА_1 та чотирьохкімнатну квартиру загальною площею: 81.1 кв. м, житловою площею: 48.6 кв. АДРЕСА_2

Проте, матеріали заяви, які зводяться лише до перерахунку ухвал та рішень судів за вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , не містять жодних відомостей та/ або посилань на відповідні правовстановлюючі документи, щодо належності вказаного вище нерухомого майна, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв`язку з чим суддя не може пересвідчитися в актуальності інформації, тоді як вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно може порушити права можливих інших осіб на володіння та розпорядження майном.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою до суду. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову ст. 151 ЦПК України.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є саме підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, що в свою чергу забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання рішення суду.

Також в порушення п.3 ч.1 ст.151 ЦПК України заява не містить чіткового предмету позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, ОСОБА_1 лише вказує на те, що він не обмежений у праві подання позову, обравши інший спосіб захисту своїх інтересів.

Таким чином, суддя вважає, що ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову не зазначив предмету майбутнього позову та не навів достатнього обґрунтування необхідності забезпечення позову, а саме існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі не накладення заходів забезпечення позову, та чиїми дії дають підстави вважати про намір відчужити майно та самого факту належності відповідачу вказаного нерухомого майна на сьогоднішній день, що позбавляє суддю можливості дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Окрім того, ОСОБА_1 має право подати до суду позовну заяву, де саме визначити предмет позову та підстави заявлених позовних вимог, а також одночасно подати клопотання про застосування заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви, суддя приходить до переконання, що подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову є необґрунтована, не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії, шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Ухвалу суду складено та підписано суддею 27 лютого 2024р.

Суддя: В.К. Кисельов