441/2898/23 2/441/201/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2024 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Малахової-Онуфер А.М.

з участю секретаря судового засідання Гордієнко Н.М.

представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

адвокат Жукровський Я.І. в інтересах ОСОБА_2 , 05.12.2023 звернувся в суд із позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що шлюб між сторонами зареєстрований 21.06.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 42, у шлюбі мають дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, виховання дітей та сімейні цінності, як наслідок сторони проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин позивачка переконана, що втратила до ОСОБА_3 почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим і суперечить її інтересам. Просив позов задовольнити.

Ухвалою судді від 07.12.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 17).

Представник позивачки ОСОБА_1 в суді вимоги підтримав, окрім цього пояснив, що з часу призову відповідача на військову службу в 2022 році сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують стосунків як чоловік з дружиною понад три роки, що діти проживають із позивачкою, відповідач має іншу жінку, дітьми не цікавиться, матеріально не утримує, основна причина розпаду сім`ї це агресивна поведінка відповідача, зневажливе ставлення до позивачки та їх спільних дітей. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 в суді 05.01.2024 позов визнав, в судове засідання 08.02.2024 відповідач та його представник не з`явились.

Заслухавши представників сторін, вивчивши заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

За положеннями ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі.

Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Із пояснень представників сторін в суді, із змісту заяви від 05.12.2023, матеріалів справи убачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 зареєстрували 21.06.2008 шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 42, у шлюбі мають дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сторони з 2022 року разом не проживають, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства понад три роки, причина розпаду сім`ї - різні погляди на шлюб та сім`ю, байдуже ставлення відповідача до дружини та дітей.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивачка настоює на розірванні шлюбу.

Відповідач позов визнав.

З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя ОСОБА_8 , суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення, шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим.

Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх неповнолітніх дітей повноцінний розвиток та виховання якої у сім`ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим.

Адвокатом Жукровським Я.І. в інтересах ОСОБА_2 заявлено також вимогу про відновлення дошлюбного прізвища позивачки у справі, що розглядається в порядку позовного провадження.

За положенням ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу.

Зі змісту ч. 8 ст. 294 ЦПК України вбачається, що вимога про вибір прізвища, тобто його зміну, вирішується судом виключно у справах окремого провадження, тобто при відсутності спору між сторонами щодо розірвання шлюбу (ч. 3 ст. 293 цього Кодексу).

З огляду на те, що законодавством при розгляді цивільних справ у позовному провадженні про розірвання шлюбу не передбачено вирішення питань, що стосується зміни прізвища особи, яка бере участь у справі на її вимогу, окрім цивільних справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, суд у задоволенні вимоги позивачки в цій частині - відмовляє.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 89, 209, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 24, 56, 112 СК України, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , прож. на АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , прож. на АДРЕСА_1 ) зареєстрований 21 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 42.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я Малахова-Онуфер А.М