Справа № 405/606/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

20.02.2024 року суддя Ленінського районного суду міста Кіровограда Шевченко І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, поділ майна

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, поділ майна, в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01.04.2020 року, її та ОСОБА_2 . Визнати спільним майном подружжя будинок АДРЕСА_1 , визнати за нею право власності на частини будинку по АДРЕСА_2 та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Ухвалою від 01.02.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

19.02.2024 року позивач звернулася в суд із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначила, що вона разом з відповідачем перебувають у фактичних шлюбних відносинах, відповідач ухиляється від реєстрації шлюбу, а вона в свою чергу приймає участь у розбудові будинку, який належить їм як подружжю, вкладає кошти в сімейний бюджет. Відмова відповідача укласти з нею шлюб, порушує її майнові права, за захистом яких вона вимушена звернутися в суд. Просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття такт заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п.п. 4, 10 роз`яснень пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження в ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, при цьому забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, серед іншого, забороною вчиняти певні дії.

Із заяви про забезпечення позову, вбачається, що позивач обрав вид забезпечення позову шляхом заборони вчиняти державним реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій особам, до вирішення по суті справи № 405/606/24, будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за її позовом.

Забезпечення позову це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Окрім того, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні і тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися належним йому майном з метою ухилення від виконання судового рішення.

З огляду на викладене вище, керуючись наведеними нормами процесуального права та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову в межах доводів, викладених в заяві про забезпечення позову, приймаючи також до уваги, що між сторонами існує спір майнового характеру про стягнення заборгованості за розпискою, є достатніми підставами вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, так як заявнику доведеться докласти значних зусиль та витрат, щоб відновити свої права та повернути кошти, на підставі чого та з урахуванням вимог розумності та справедливості, забезпечення збалансованості інтересів учасників справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову, та вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову, застосувавши передбачений ст. 150 ЦПК України вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, що належить особисто відповідачу у справі.

При цьому, обставин, передбачених ч.ч. 4-11 ст. 150 ЦПК України, які б перешкоджали застосуванню такого виду забезпечення позову, - судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною власністю, поділ майна - задовольнити.

Заборонити вчиняти державним реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій особам, будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко