Провадження № 22-ц/802/265/24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника позивача Мозольської О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2023 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина. До складу спадщини входить наступне нерухоме майно: житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ; дачний будинок в с.Струмівка Луцького району Волинської області; земельні ділянки (паї) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Ігнатівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області. Батько ОСОБА_4 за життя заповіту на випадок своєї смерті не складав.

Позивач зазначала, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька. Крім неї спадкоємцем за законом першої черги є її сестра, відповідач по справі ОСОБА_2 , а також дружина померлого ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері в кінці квітня 2023 року вона звернулася до ОСОБА_2 з приводу розподілу батьківського майна, проте таку пропозицію відповідач проігнорувала. Їй також стало відомо, що ОСОБА_2 успадкувала усе спадкове майно ще після смерті батька, а її мати за життя відмовилася від спадкування на користь останньої. Оскільки в добровільному порядку вирішити питання про перерозподіл спадкового майна не виявилося за можливе, вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Однак, нотаріус відмовив їй у вчиненні відповідної нотаріальної дії через пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Позивач також вказувала, що пропуск вказаного строку зумовлений діями відповідача, яка приховала від неї факт смерті батька, з яким вона певний час не спілкувалася через наявний між ними конфлікт. ОСОБА_2 створила для неї життєві обставини за існування яких її фактично було позбавлено права на спадкування. На пропуск строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 також вплинуло введення на території України воєнного стану. Крім того, вона була юридично необізнаною про необхідність оформлення своїх спадкових прав.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк в один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково, та ухвалено у цій справі додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції та додатковим рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову.

Відзиву на апеляційну скаргу сторона відповідача не подавала.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 подала до апеляційного суду через систему Електронний суд заяву у якій просить розгляд справи відкласти, у зв`язку з її зайнятістю в іншій судовій справі.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності відповідача та її представника відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторним) серії НОМЕР_1 від 22 червня 2023 року (а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина. На випадок своєї смерті спадкодавець ОСОБА_3 заповіту не складав.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 була його дружина ОСОБА_5 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, а також його дочки позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька.

При цьому, ОСОБА_5 за життя подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття належної їй частки у спадщини після смерті ОСОБА_3 , в користь ОСОБА_2

10 липня 2023 року відповідачу ОСОБА_2 нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину за законом на усе спадкове майно після смерті ОСОБА_3 .

Постановою нотаріуса від 25 вересня 2023 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 (а.с.10).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 свої вимоги мотивувала тим, що поважною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини є та обставина, що вона була не обізнана із вимогами закону, що для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 необхідно звернутись до нотаріуса із відповідною заявою. Крім того, пропуск вказаного строку зумовлений діями відповідача, яка приховала від неї факт смерті батька, з яким вона певний час не спілкувалася через наявний між ними конфлікт. На пропуск строку для прийняття спадщини також вплинуло введення на території України воєнного стану.

Відповідно до статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

До такого правового висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Водночас, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не доведено та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання у межах передбаченого законом шестимісячного строку заяви про прийняття спадщини. Покликання позивача про необізнаність щодо вимог законодавства, а також те, що про смерть батька її ніхто не повідомив, не може вважатися поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 звернулася у жовтні 2023 року, більше ніж через 2 роки з моменту смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому не навела обґрунтованих доводів, які об`єктивні, непереборні, істотні труднощі завадили їй протягом тривалого проміжку часу вчинити дії щодо прийняття спадщини після смерті батька.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у позові ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції, встановленими у справі обставинами, не впливають на законність рішення суду та не містять підстав для його скасування.

Покликання позивача на положення ст. 63 Закону України «Про нотаріат» є безпідставними, оскільки останньою не доведено, що нотаріусу було відомо про місце її проживання або роботи. При цьому зазначеною статтею вказаного Закону України визначено право нотаріуса, а не обов`язок здійснювати виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Зазначена обставина не свідчить про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем.

Отже, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, є подібними доводам, які викладені у позовній заяві, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, оскільки у позові ОСОБА_1 відмовлено, а також урахувавши, що реально понесені витрати відповідача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн відповідають обсягу виконаних робіт, є співмірними з предметом позову та складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд першої інстанції на підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України обґрунтовано стягнув оскаржуваним додатковим рішенням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 грудня 2023 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: