Справа №345/953/24
Провадження № 2/345/380/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Марецької І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачами по справі є колишні члени колгоспного двору: чоловік позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також сини позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадковим майном, стосовно якого виникла проблема при прийнятті нею спадщини, є житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 помер колишній голова колгоспного двору батько позивачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 померла колишній член колгоспного двору мати позивачки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На день смерті спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 та на день смерті спадкодавця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , залишилось спадкове майно, на яке померла залишила заповіт. Таким чином, після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , - відкрилася спадщина на наступне спадкове майно, а саме: Набудинковолодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Однак рішенням № 9/02-14 від 16 січня 2024 року приватногоно таріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Гошовської С.В., їй відмовлено в видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_2 , в зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 та відсутністю документу, який визначає та підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно, та рекомендовано звернутися до суду. Оскільки її конституційне право на власність порушено, а іншим способом його захистити, в неї не має можливості, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом свого права.

Також позивачка подала заяву про розгляд справи з участю представника та повернення 50% сплаченого судового збору.

Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Жовнір М.Й. подав суду заяву про розгляд справи без його з позивачем участі, позовні вимоги з позивачем вони підтримують в повному обсязі, просять їх задоволити на підставі письмових доказів доданих до матеріалів справи.

Відповідачі по справі також не з`явилися в судове засідання, подали суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги визнають повністю та просять суд задоволити їх в повному обсязі та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Судом встановлено, що відповідачами по справі є колишні члени колгоспного двору: чоловік позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також її сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадковим майном, стосовно якого виникла проблема при прийнятті позивачкою спадщини, є житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яке видане на підставі рішення виконкому Калуської районної ради від 14.10.1987 року за № 163 та яке зареєстроване в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 27 від 08.01.1988 року в Івано-Франківському ОБТІ, зазначений жилий будинок в цілому на праві особистої власності зареєстрований за колгоспним двором, головою якого був ОСОБА_5 (а.с.24).

Відповідно до запису в погосподарській книзі № 1 за 1991-1995 роки, номер об`єкту погосподарського обліку 609 виконкому Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, за громадянином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , обліковується житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Заззначене підтверджується довідкою № 10 від 29.01.2024 року, яка видана старостою Пійлівськогостаростинського округу Калуського району Івано-Франківської області, (довідка додається).

Станом на 15.04.1991 року в зазначеному житловому будинку були зареєстровані та проживали наступні особи:

1. ОСОБА_5 , - ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

2.ДембовичМаріяВасилівна, - дружина, ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .

3. ОСОБА_2 , - зять, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4. ОСОБА_1 , - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_11 .

5. ОСОБА_3 , онук, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

6. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 23).

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належитьйого членам на праві сумісної власності.

Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному двору належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно.

У відповідності до ст. 121 того ж Кодексу володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

При відсутності згоди спір про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору, який досяг шістнадцяти років.

Згідно ч. 2 ст. 123 зазначеного вище Кодексу, розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статтей 17,18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, маютьт і члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер колишній голова колгоспного двору батько позивачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 06.01.1992року, яке видане Пійлівською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис № 1 від 06.01.1992 року (а.с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_10 померла колишній член колгоспного двору мати позивачки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 06.02.2001року, яке видане Пійлівською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 від 06.02.2001 року (а.с. 19).

На день смерті спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 та на день смерті спадкодавця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , залишилось спадкове майно, на яке померла залишила заповіт, посвідчений 16.02.1999 року секретарем Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, який зареєстрований в реєстрі за № 20 (а.с. 21).

Зазначене підтверджується також довідкою № 120 від 07.11.1923 року, яка видана старостою Пійлівського старостинського округу Калуського району Івано-Франківської області (а.с. 20).

Таким чином, після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , - відкрилася спадщина на наступне спадкове майно, а саме:

Набудинковолодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та яке складається із:

А) житловогобудинкупідлітерою «А», загальноюплощею 57,4 кв. м.; зякихжитловаплощаскладає 39,7кв. м.; допоміжнаплощаскладає17,7кв .м.;

Б) літньої кухні під літерою «Б», площею 48,6кв. м.;

В) стайні під літерою «В», площею 28,1кв. м.;

Г) стодоли під літерою «Г», площею 34,0кв. м.;

Д) сараю під літерою «Д», площею 14,3кв. м.;

Е) гаражу під літерою «Е», площею 41,2 кв. м.;

Є) погребу під літерою «Є», площею 31,9 кв. м.;

Ж) вбиральні під літерою «Ж», площею 1,0 кв. м.;

З) огорожі під № 1, площею 75,8кв. м.;

И) криниці під № 2, площею 3 мПг.

Вищезазначене підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 № 08-Т/2024 від 01.02.2024 року, який виготовлений ТОВ «ПЕРША ЗЕМЕЛЬНА АГЕНЦІЯ» (а.с. 25-28) та витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, реєстраційний номер документу: ТІ01: 5502-1479-8193-5805 від 06.02.2024 року, інвентаризаційна справа №08-Т/2024 (а.с. 31-39).

Інвентаризаційна вартість вказаного будинковолодіння, відповідно до довідки від 01.02.2024 року, яка видана ТОВ «ПЕРША ЗЕМЕЛЬНА АГЕНЦІЯ», становить 285 428 грн. (двісті вісімдесятьп`ять тисяч чотириста двадцять вісім гривень нуль копійок) (а.с. 29).

В установлений законом спосіб, як колишній член колгоспного двору, спадкоємець першої черги за законом, а також спадкоємець за заповітом, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, з письмовою заявою про прийняття спадщини.

Однак, рішенням № 9/02-14 від 16 січня 2024 року приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Гошовської С.В., їй відмовлено в видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_2 , в зв`язку з тим, що право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_5 та відсутністю документу, який визначає та підтверджує частку спадкодавця у колгоспному дворі на дане нерухоме майно, та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 41).

Крім неї, інших спадкоємців, які в установленому законом порядку, звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України та спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався.

Відповідачі по справі - колишні члени колгоспного двору: чоловік позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також її сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від свого законного права на оформлення права власності на 1/5 (одну п`яту) частки в майні колишнього колгоспного двору добровільно відмовились, від участі у виділі права власності на 1/4 (одну четверту) частки в житловому будинку із відповідною часткою господарських будівель та споруд, а також від отримання свідоцтва про право власності на вищезазначене майно, також добровільно відмовились та кожен з них надав персональну згоду на оформлення права власності на вищезазначене майно на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Після смерті рідного батька позивачки - голови колгоспного двору ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та після смерті її рідної мами члена колгоспного двору ОСОБА_6 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , позивачка прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 328 ЦК України вказує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Із змісту положень Цивільного Кодексу Української РСР та "Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР", затвердженої наказом Міністерства комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність 13 грудня 1992 року, випливає, що право власності особи на збудований будинок до 13 грудня 1992 року могло підтверджуватись записом у по господарській книзі чи свідоцтвом про право власності, виданим на підставі рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів про оформлення права власності на будинок.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, згідно ст. 1223 ЦК України має першочергове право на спадкування та прийняла спадщину померлих ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та після смерті її рідної мами члена колгоспного двору ОСОБА_6 , як це гласить ст. 1269 ЦК України.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зважаючи на те, що відповідачі по справі визнали позов, позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Порядок повернення судового збору врегульованостаттею 7 ЗУ "Про судовий збір".

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір"(на яку посилається представник позивача), у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна за своїм змістом норма міститься у ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Слід зазначити, що за своєю природою інститут повернення судового збору має виключно компенсаційне призначення, і спрямований на компенсацію особі, зокрема позивачу, частково або повністю сплачений ним судовий збір. Така компенсація можлива лишев межах суми фактично сплаченого судового збору, що випливає зокрема з частини 2статті 7 ЗУ "Про судовий збір". Водночас, ніЗУ "Про судовий збір", ні жодним іншим актом цивільного законодавства, не передбачена можливість компенсації позивачу за результатом розгляду справи судового збору у розмірі більшому ніж ним фактично було сплачено, в тому числі й шляхом окремого (самостійного) застосування різних норм ЦПК України(якими врегульовано порядок розподілу судових витрат) та нормЗУ "Про судовий збір". Протилежне суперечило б принципу розумності та справедливості цивільного процесу, як складових принципу верховенства права.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 1 427,14 грн.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст.120, 121,123, 563 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), ст.ст. 316-319, 331, 356, 392, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст.ст. 200, 206, 247, 263-265, 273, 352, 355 ЦПК України , суд -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на наступне спадкове майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та спадкодавцю ОСОБА_6 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , а саме: на майно колишнього колгоспного двору - на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в цілому, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 1 427,14 грн., сплаченого при поданні позову, згідно квитанції №25 в Івано-Франківське РУ ТВБВ 10008/0148 АТ «Ощадбанк» від 07.02.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: