ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1144/24 Справа № 207/1443/20 Суддя у 1-й інстанції - Подобєд О. К. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що згідно із заявою про приєднання №1717480/281217 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та згідно із Заявою на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) від 23.11.2018 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за його користування

В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 03.06.2020 року має заборгованість в сумі у розмірі 29 481,42 грн., що складається з: 24992,25 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3871,25 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 272,65 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 289,17 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 53,11 грн., 2,99 грн. - комісія.

Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 481,42 грн. та покласти на нього судові витрати по справі.

Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 грудня 2020 року позову наяву АТ «Ощадбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість у розмірі 24 992,25 грн., яка складає заборгованість за тілом кредиту, а також судові витрати у розмірі 2 102 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 жовтня 2023 року заява представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 14.12.2020 року залишена без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та покласти судові витрати на позивача.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне та не всебічне з`ясування обставин справи.

Зазначає, що ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи у відповідності до вимог процесуального закону, оскільки матеріали справи не містять доказів доставляння відповідачу СМС-повідомлення про виклик, а наявні у справі рекомендовані повідомлення містять не правильний номер справи та не підписувались відповідачем, оскільки він проживає сам, працює експедитором та часто перебуває у відрядженні. Про наявність оскаржуваного рішення ОСОБА_1 стало відомо із додатку «Дія» лише після відкриття виконавчого провадження.

З приводу стягнутої судом першої інстанції заборгованості у вигляді тіла кредиту наголошував, що банком не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 кредитних коштів. Розрахунки заборгованості є внутрішніми документами банку та не відносяться до первинної бухгалтерської документації оформленої у відповідно до вимог закону. Також вважає, що виписка по картковому рахунку не може бути належним доказом заборгованості за тілом кредиту, оскільки є підтвердженням всіх виконаних за день операцій, а тому повинна оцінюватись тільки у сукупності із іншими доказами.

Тому з наданих банком документів не має можливості встановити наявність чи відсутність заборгованості за кредитом, а також розмір такої заборгованості.

АТ «Ощадбанк» надано відзив на апеляційну скарги, в якому просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначає, що в оскаржуваному рішенні встановлено факт належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, а доводи апеляційної скарги з приводу перебування відповідача у відрядженні чи недостовірності підпису проставленого на рекомендованому повідомленні не підтверджено жодними доказами. Звертає увагу, що заочне рішення переглядалось судом апеляційної інстанції за скаргою банку та залишено без змін постановою від 09.06.2021 року. Також не погоджується із твердженням відповідача, що банк не надав належних та допустимих доказів наявності у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, оскільки матеріали справи містять виписку по картковому рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом та разом із розрахунком заборгованості підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними та часткове погашення. Звертає увагу, що відповідач, оспорюючи суму заборгованості не надав свій контрозрахунок чи висновок експерта з цього питання.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 29 481,42 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року апеляційна скарга АТ «Ощадбанк» на заочне рішення від 14.12.2020 року в частині позовних вимог щодо процентів та комісії залишена без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції без змін. Розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.1,4 ст. 370 ЦПК України у випадку коли апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. При цьому суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ст.370 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в частині доводів щодо тіла кредиту, які не переглядались судом під час апеляційного розгляду справи за скаргою АТ «Ощадбанк».

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом у вигляді тіла кредиту, то відповідно до статті 367 ЦПК України законність рішення в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено ,що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом першої інстанції втсановлено, що 23.11.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено заяву про приєднання №1717480/281217 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та відкрито рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.3.1. заяви про приєднання, шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки Клієнт беззастережно приєднується до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку.

Згідно з п.3.2. Заяви Банк відкриває на ім' я Клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (Картка/платіжна картка) за дебетово-кредитною схемою.

Відповідно до п. п. 3. 4. 1. - 3. 4.2. Заяви, Банк відкриває рахунок Клієнту № НОМЕР_1 в гривні України на умовах тарифного пакету МІЙ КОМФОРТ та надає платіжну картку типу Моя картка та ПІН-конверт до неї.

Згідно з п. 5.1. Заяви, ця заява є невід`ємною частиною Договору. Підписанням цієї заяви про приєднання Клієнт підтверджує, що між ним та Банком досягнута згода щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та Кредитного договору, та достовірність даних, в тому числі персональних, вказаній в цій заяві про приєднання.

Згідно з п.6.2 Заяви Клієнту надається кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредит) на його картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.6.3. Заяви Клієнт погодився, що йому можуть бути встановлені наступні максимальні параметри кредитування: Бажаний розмір Кредиту 5 000 грн., максимальний розмір Кредиту 25 000 грн., строки кредитування 60 міс. з можливим подовженням на той самий строк.

Отримання відповідачем ОСОБА_1 відповідно до зазначеної вище заяви від АТ КБ «Приват Банк» грошових коштів підтверджується випискою по картковому рахунку за період з 23.11.2018 року по 03.06.2020 року (а.с. 16-36).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 03.06.2020 року становить 29 481,42 грн., що складається з: 24 992,25 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3871,25 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 272,65 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу у розмірі 289,17 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 53,11 грн., 2,99 грн. - комісія.

Також матеріали справи містять підписаний ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту від 23.11.2018 року.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості в частині тіла кредиту, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем належними та допустимим доказами доведено отримання та користування відповідачем кредитними коштами, які в добровільному порядку банку не було повернуто.

Зазначений висновок відповідає встановленим обставинам у справі та нормам матеріального і процесуального права .

З приводу посилань представника відповідача на неналежність доказів отримання ним кредитних коштів слід зазначити наступне.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 с. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Визначальним у даній категорії справ є не безпосередньо вид чи характеристика умов, щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Звертаючись до суду із цим позовом, банком надано суду належним чином завірені копії заяви про приєднання, виписки по картковому рахунку, розрахунок заборгованості, які відповідачем не спростовані. Підстав вважати їх неналежними чи не допустимим доказами не має.

Крім того слід звернути увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно частин першої, другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 закріплено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи наведене надані позивачем докази в підтвердження укладання кредитного договору між сторонами та наданні відповідачу кредитних коштів суд першої інстанції правильно прийняв як належні та допустимі.

При цьому слід звернути увагу, що кредитний договір відповідачем недійсним не визнавався, ОСОБА_1 користувався кредитними коштами протягом тривалого часу, договір ним виконувався, тобто вносилися платежі, хоч і не своєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку, що в своїй сукупності вказує на наявність договірних відносин між сторонами, дійсність кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів. Також матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази того, що він не користувався кредитом.

Судом першої інстанції зазначені обставини прийнято до уваги та зроблено правильний висновок, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Ощадбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи у суді першої інстанції спростовується наявними в матеріалах справи документами, а тому не знайшли свого підтвердження.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 фактично отриманих від АТ «Ощадбанк» кредитних коштів у вигляді тіла кредиту.

Враховуючи доводи апеляційної скарги рішення суду в не оскаржуваній частині щодо відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій в рамках розгляду апеляційної скарги відповідача на предмет неправомірності не переглядалось. Крім того заочне рішення у цій частині вже було переглянуто судом апеляційної інстанції під час розгляду скарги банку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 29 481,42 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: