Справа № 643/525/22
Провадження № 2-п/643/7/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024 м. Харків

Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Осадчого О.В.,

за участю секретаря - Ткачова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія- Завадської Оксани Вікторівни про перегляд заочного рішення від 27 жовтня 2023 року у цивільній справі №643/525/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія, треті особи: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулася до Московського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» з заявою про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2023 року у справі № 643/525/22.

В обґрунтування заяви представник вказувала, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 . Виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 10625 від 28 квітня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» заборгованості за кредитним договором № 749834 від 29 березня 2019 року в загальному розмірі - 11 780 грн. 00 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.; стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 7 000, 00 грн (сім тисяч гривень 00 копійок).

Разом з цим, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не отримувало копію позову та інших документів по справі, а тому було позбавлене можливості скористатися своїми процесуальними правами на подання відзиву на позов. Зазначала, що стягнуті рішенням суду з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн., є неспівмірним з предметом спору та завищеним у порівнянні з ринковими цінами в аналогічних справах, а тому підлягали зменшенню. Також додала, що матеріали справи не містять доказів повної сплати коштів клієнтом адвокату за надані послуги.

Таким чином, ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» заперечує проти стягнутої суми витрат на правничу допомогу, оскільки склад та розміри таких витрат входять до предмета доказування у справі.

У зв`язку з наведеним представник відповідача просить суд скасувати заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2023 року у справі № 643/525/22 та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2023 року заяву представника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

У судове засідання представник відповідача не з`явилася, подала заяву про розгляд заяви про перегляд заочного рішення без її участі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд заяви про перегляд заочного рішення без його участі. Також подав письмові заперечення у яких просив залишити заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Зазначив, що у заяві про перегляд заочного рішення представник вказує лише про неспівмірність витрат на правову допомогу та не додає жодних доказів, які б мали значення для правильного вирішення даної справи, а лише висловлює свою незгоду щодо розміру стягнутих витрат на правничу допомогу. Представником відповідача не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував те, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з дотриманням всіх законодавчих вимог, а також відсутні докази, які б підтверджували необхідність зменшення витрат на правничу допомогу. Зауважив, що відповідач знав про існування цієї справи та мав можливість подати заперечення проти позову, у тому числі проти розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено; виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 10625 від 28 квітня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія заборгованості за кредитним договором № 749834 від 29 березня 2019 року в загальному розмірі - 11 780 грн. 00 коп. визнано таким, що не підлягає виконанню; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.; стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 7 000, 00 грн (сім тисяч гривень 00 копійок).

Відповідно до положень ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Матеріали справи свідчать про те, що заява про перегляд заочного рішення подана до суду в межах строку, передбаченого ч.2 ст.284 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо буде встановлено, що відповідач не з`явився у судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність однієї з підстав, зазначених у частині ч. 1 статті 288 ЦПК України не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі № 643/525/22 від 20.01.2022 разом із копією позовної заяви та додатками до неї надсилалися судом до відома на офіційну юридичну адресу ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Слід зауважити, що при прийнятті даної справи до провадження Московського районного суду міста Харкова, в ухвалі суду від 29.06.2023 судом були встановлені строки для подання заяв по суті справи. Вказану ухвалу разом з повісткою направлено відповідачу поштовим відправленням, яке отримано представником відповідача 07.07.2023. Усі подальші повістки про виклик до суду також були отримані, при цьому сторона відповідача, будучи проінформованою про наявність даної справи у суді, станом її розгляду не цікавилась, причини неявки до суду не повідомляла, жодних заяв не подавала.

Суд наголошує, що заочне рішення підлягає скасуванню, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач не з`явився у судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин.

Разом з цим, жодна з вказаних причин не знайшла свого підтвердження під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Як на підставу перегляду заочного рішення представник також вказує, що витрати на правову допомогу є неспівмірними предмету спору, а тому підлягають зменшенню, а також посилається на відсутність належних доказів на підтвердження сплати коштів клієнтом адвокату за надані послуги.

Разом з цим, заява про перегляд заочного рішення подана без доказів, які б в своїй сукупності підтверджували, що витрати на правничу допомогу є завищеними, неспівмірними, не реальними, а сама заява лише містить незгоду із її розміром, тобто суб`єктивну думку.

Слід зауважити, що при вирішенні питання щодо стягнення судових витрат, судом було надано оцінку наданим доказам на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, серед яких ордер; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копія договору про надання правової допомоги від 10.12.2021 року, копія акту виконаних робіт від 16.12.2021 р., копія товарного чеку від 16.12.2021 року. Аналізуючи вартість та обсяг послуг, які були надані позивачу по справі, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та значенням справи для сторони, суд не знайшов підстав для зменшення витрат на правову допомогу і прийшов до висновку про їх співмірність.

При цьому суд зауважує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року № 755/9215/15- ц, зазначено, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Посилання представника відповідача на те, що факт отримання правничих послуг має бути підтвердженим видатковою накладною постачальника або актом приймання передачі виконаних робіт (послуг) не заслуговують на увагу, оскільки сторони договору про надання правничої допомоги погодили, що належне виконання послуг підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг, тобто прямо передбачили такий пункт умовами договору.

У постанові КАС ВС від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 розглядалося питання щодо необхідності акту виконаних робіт (послуг) як доказу надання правової допомоги. У цій справі Верховний Суд прийшов до висновку, що договір про надання правової допомоги, опис виконаних робіт у формі рахунку та квитанція про оплату є достатніми доказами для підтвердження розміру витрат на адвокатські послуги.

Таким чином, доводи представника відповідача про те, що стороною позивача не надані докази надання позивачу правничої допомоги не знайшли свого підтвердження. На переконання суду, такі твердження свідчать лише про незгоду сторони відповідача з розміром витрат на правову допомогу понесених позивачем, при цьому жодних доказів, які б мали значення для правильного вирішення даної справи до суду не надано.

Також представник відповідача вказує на те, що стороною позивача не надано доказів сплати за договором про надання правової допомоги, однак такі доводи також не заслуговують уваги з огляду на наступне.

Так, ч.8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із ст. 13 ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

У постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначено, що відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність.

Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Таким чином, копія товарного чеку від 16.12.2021 є належним доказом на підтвердження сплати за послуги з надання правової допомоги.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що до заяви про перегляд заочного рішення не надано жодних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи та могли б призвести до ухвалення протилежного за змістом рішення, про перегляд якого просить заявник.

Згідно ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки у судове засідання відповідача, неподання відзиву на позовну заяву з поважних причин та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідача слід відмовити.

Керуючись ст. 260, 287, 288 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія, треті особи: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О.В. Осадчий