Справа № 243/679/23
Провадження № 2/243/427/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки - адвоката Білик Р.О.

представника відповідача - адвоката Гур`єва В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Білик Романна Олегівна до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради, Орган опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Білик Р.О. до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради, Орган опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про позбавлення батьківських прав.

Позов обґрунтовує тим, що 13.07.2013 між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. В даному шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, життя з відповідачем не склалося і 24.03.2015 рішенням Чугуївського міського суду Харківської області шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачкою.

У зв`язку з важким матеріальним становищем ОСОБА_1 змушена була

звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до

їх повноліття. 20 лютого 2015 року рішенням Чугуївського міського суду Харківської області вирішено стягувати з ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання дитини -

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу

відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.01.2015 до досягнення дитиною повноліття.

За даними ЄДРВП та АСВП, містяться відомості про виконавче провадження №

НОМЕР_7 з примусового виконання виконавчого листа № 636/151/15-ц який виданий

22.04.2015 Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з

ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно на утриманні

неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення почати з 16.01.2015 і проводити до повноліття дитини.

Під час проведення виконавчих дій, державним виконавцем виявлено місця

отримання доходу боржника ОСОБА_2 , а саме: Військова частина НОМЕР_2 та проводиться відрахування з заробітної плати.

13 липня 2019 року позивачка зареєструвала шлюб із

ОСОБА_5 , та змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

У даному шлюбі у них народилася донька, ОСОБА_8 .

На даний час дитина ОСОБА_3 зростає в повній щасливій сім`ї, в атмосфері любові, поваги та розуміння.

Позивачка докладає багато зусиль для фізичного та

духовного розвитку дитини, піклується про її здоров`я та фізичний розвиток.

Весь цей час дитина була забезпечена усім необхідним, відвідує заклад шкільної

освіти, займається у творчих гуртках, про що піклується позивачка .

Батько у вихованні дитини участі не бере, не піклується харчуванням, відпочинком та духовним розвитком. З 2015 року відповідач не відвідував доньку жодного разу.

ОСОБА_2 після розірвання шлюбу проживає окремо та

жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної,

матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні

доньки. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний

і духовний розвиток доньки, підготовку до самостійного життя, зокрема - не

забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно

впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в

обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до

культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних

норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини.

Дані обставини змусили позивачку звернутись до суду з вказаним позовом про

позбавлення батьківських прав відповідача.

У зв`язку з чим, позивачка просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що

зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала доводи викладені в позовній заяві та просила суд заявлені позовні вимоги задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Білик Р.О., що діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серія ВС № 1189869 від 28.02.2023 в судовому засіданні також підтримала доводи викладені в позовній заяві, та просила суд заявлені позовні вимоги задовольнити. Також, звернула увагу на те, що відповідач останні чотири роки зовсім не приймав участь у вихованні дитини, не цікавився її життям.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гур`єв В.М., що діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серія АН № 1147300 від 12.04.2023 в судовому засіданні вказав, що враховуючи позицію відповідача щодо заявлених вимог заперечує проти позову, оскільки відповідач вже багато років є військовослужбовцем, знаходиться на бойових чергуваннях та на службі, а тому повноцінно приділяти батьківську увагу наразі дитині не може, однак матеріально підтримує доньку, заборгованості по аліментам немає.

Малолітня дитина ОСОБА_2 , яка в присутності матері - позивачки по справі ОСОБА_1 в судовому засіданні на питання суду пояснила, що їй відомо яка справа наразі розглядається судом та зазначила, що свого батька вона не пам`ятає, останній раз батька бачила в 4 роки, приблизно одну годину коли батько приїжджав до них, а зараз їй 10 років. За останні 6 років батько не телефонував, не писав їй, та вони з ним не бачилися, та в неї навіть немає номера телефону батька. Вказала, що мати намагалася телефонувати батьку. Про те, що батько проходить військову службу вона не знала, спілкуватися з ним не хоче. Ніяких подарунків батько на її день народження не присилав. Зазначила, що в разі коли батько приїде до неї, то вона з ним трішки поспілкується. Наразі вона проживає з матір`ю, татом ОСОБА_5 , рідною сестрою, братом і бабусею.

Позивачка на питання суду підтвердила, що дитина знає яка справа наразі розглядається судом та в разі задоволення судом позову розуміє наслідки.

Третя особа - Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі свого представника не забезпечила.

Третя особа - Орган опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні також участі свого представника не забезпечила. Третьою особою на офіційну електронну адресу суду надіслано заяву про розгляд справи за відсутності Органу опіки та рішення просили винести на розсуд суду.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 13.07.2013 перебували в зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_1 є матір`ю, а ОСОБА_2 є батьком малолітньої -

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 виданого Виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області 24 жовтня 2013 року.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 20.02.2015 з ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно на утримання неповнолітньої дитини -

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення почати з 16.01.2015 і проводити до повноліття дитини.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 24.03.2015 шлюб між

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно заяви ОСОБА_2 від 16.02.2023, зареєстрованої в реєстрі за № 356, посвідченої приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Діганшин Володимир Володимирович повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Правові наслідки позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав передбачені ст. 166 Сімейного кодексу України, останньому відомі.

Відповідно до листа Комунального закладу «Клугино-Башкирівський

ліцей» Чугуївської міської ради Харківської області від 21.02.2023 № 01-30/41 слідує, що що ОСОБА_2 , 1988 року народження, батько учениці 4-А класу Клугино-Башкирівського ліцею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за весь період навчання дитини в закладі жодного разу не відвідував навчальний заклад, не спілкувався з вчителями закладу стосовно дитини, навчання не контролював, не цікавився станом справ ОСОБА_3 в закладі, батьківські збори не відвідував, у заходах класу і ліцею жодного разу не брав участі.

Згідно листа Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.02.2023 № вих 1723 наданого на запит адвоката Білик Р.О. слідує, що за даними ЄДРВП та АСВП, містяться відомості про виконавче провадження №

НОМЕР_7 з примусового виконання виконавчого листа № 636/151/15-ц який виданий

22.04.2015 Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з

ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно на утриманні

неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення почати з 16.01.2015 і проводити до повноліття дитини.

Під час проведення виконавчих дій, державним виконавцем виявлено місця

отримання доходу боржника ОСОБА_2 , а саме: Військова частина НОМЕР_2 . Після направлення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника до Військової частини НОМЕР_2 на депозитний рахунок Слов`янського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли грошові кошти на загальну суму 84257,94 грн. Вказані грошові кошти перераховані на банківські реквізити стягувача ОСОБА_1 в повному розмірі.

13 липня 2019 року позивачка зареєструвала шлюб із

ОСОБА_5 , та змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

У даному шлюбі у них народилася донька, ОСОБА_8 . На даний час позивачка ОСОБА_1 з 28.06.2022 зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та разом із неповнолітньою донькою ОСОБА_2 , чоловіком ОСОБА_5 та малолітньою донькою ОСОБА_8 фактично проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане підтверджується долученими позивачкою до позову свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_5 від 13.07.2019, свідоцтвом про народження серія НОМЕР_6 від 02.07.2020, довідкою 28.06.2022 № 1316- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідкою Центру надання адміністративних послуг Кам`янка-Бузької міської ради № 1251 від 27.09.2022.

Згідно довідки Виконавчого комітету Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 18.09.2024 № 82-11-25/1938 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 30.08.2019 і по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно доказів наданих стороною відповідача слідує, що ОСОБА_2 , 1988 року народження з 03.11.2006 по теперішній час є військовослужбовцем та перебуває в лавах Збройних Сил України, що підтверджується послужним списком, а також з довідки виданої Військовою частиною НОМЕР_2 від 16.04.2023 № 1961 слідує, що молодший сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 09.11.2021 по теперішній час.

Згідно заяви Органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області вих № 01.01-14/693 від 10.07.2023 слідує, що орган опіки не має можливості надати до суду обґрунтований висновок щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 по відношенню його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спеціалістами Служби у справах дітей Слов`янської міської військової адміністрації в ході рейду 30.06.2023 було з`ясовано, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 . Умови проживання задовільні, в наявності побутова техніка. Зі слів ОСОБА_2 з його заробітної плати щомісяця утримуються аліменти на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі приблизно 20000,00 грн. Заяву, з приводу того, чи виконує він батьківські обов`язки та як ставиться до того, що його позбавляють батьківських прав ОСОБА_2 писати відмовився, однак повідомив що він офіційно працює. Висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 по відношенню його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повинен надати Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради за місцем проживання дитини ОСОБА_2 , врахувати її думку та найкращі інтереси дитини.

На виконання вимог ухвали суду третьою особою Органом опіки і піклування Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради до суду надіслано висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кам`янка-Бузької міської ради від 05.04.2023 № 3/1 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ч.ч.2, 3 ст. 150 СК України, які кореспондуються з положеннями абз.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2009 року в справі «Савіни проти України», пропонується з`ясовувати, чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та моральної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками.

Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»).

При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»).

Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (правова позиція Верховного суду, викладена у постанові від 09 серпня 2023 року у справі № 756/14179/20).

Згідно ч.2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Під час розгляду справи встановлено, що дійсно 16.02.2023 відповідачем була написана заява та посвідчена приватним нотаріусом про те, що ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, станом на час розгляду справи, як зазначив представник відповідача в судовому засіданні, ОСОБА_2 заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо його доньки.

Також, судом встановлено, що і не заперечувалося сторонами по справі, відповідач ОСОБА_2 щомісячно сплачує аліменти на утримання своєї доньки, офіційно працює, з 03.11.2006 по теперішній час є військовослужбовцем та перебуває в лавах Збройних Сил України, та суд вважає в силу чого, з обставин незалежних від нього не може приділити дитині достатньої уваги.

Позивачкою, в свою чергу, належними та достатніми доказами не підтверджено ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Крім того, суд вважає, що долучений до позову лист Комунального закладу «Клугино-Башкирівський ліцей» Чугуївської міської ради Харківської області від 21.02.2023 № 01-30/41, однозначно та беззаперечно не підтверджує факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та не є належним та достатнім доказом на підтвердження доводів щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав.

Інших доказів окрім вказаних, позивачкою суду не надано,

Стосовано висновку наданого до суду Органом опіки і піклування Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не приймає вказаний висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кам`янка-Бузької міської ради, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, обставини викладені у ньому стисло та пояснення дитини не відбиралися з приводу її ставлення до батька.

Так, зі змісту висновку слідує, що комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кам`янка-Бузької міської ради було розглянута дана позовна заява про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інші подані документи та на підставі наданих пояснень ОСОБА_1 .

Поряд з цим, висновок не місить жодного обґрунтування чому комісією було ухвалено рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , які докази свідчать про те, що до відповідача має бути застосовано саме такий радикальний спосіб, чи відповідатиме це найкращим інтересам дитини, враховуючи вік дитини, чому не позбавлення батьківських прав батька шкодить дитині, тощо.

У даному висновку лише перераховані документи, як були надані позивачкою у справі та згідно наданих останньою пояснень, та на переконання суду, такий висновок не може свідчити про доцільність позбавлення батьківських прав батька дитини.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, діючи в інтересах дитини та враховуючи її найкращі інтереси, яка є малолітньою та не розуміє суті всіх обставин щодо заявлених вимог її матері стосовно позбавлення батьківських прав її батька відносно неї, зважаючи на заперечення сторони відповідача проти позову, укладення відповідачем з адвокатом договору про надання правової допомоги з метою захисту його прав при розгляді справи, що свідчить про намір відповідача відстоювати свої права на дитину, суд доходить до висновку, що позивачкою не доведено, що ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від їх виконання в такому їх ступені, щоб необхідно було застосувати такий крайній захід як позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягаютьу зв`язку з їх недоведеністю.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.

Так, оскільки судом відмовлено позивачці в задоволені позову, а тому і стягнення витрат по сплаті судового збору за подання позивачкою вказаного позову до суду, також задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 170, 180, 182, 193, 243, 244 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Білик Романна Олегівна до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради, Орган опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 26.02.2024.

Суддя І.Ю. Фалін