ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 лютого 224 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/13738/23

Головуючий у першій інстанції Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/353/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоької Н.В., Мамонової О.Є.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Приватне підприємство «Житлоінвест»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Приватне підприємство «Житлоінвест»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Житлоінвест» про стягнення коштів (судя Карапута Л.В.), ухвалене у м. Чернігів ,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою до Приватного підприємства «Житлоінвест» про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних у розмірі 134076,17 грн, вартість газового обладнання в розмірі 19879 грн, різницю між фактично сплаченими коштами та повернутими в розмірі 6187 грн та судових витрат у розмірі 19601 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 квітня 2021 року року між нею та відповідачем укладено попередній договір № 21-1162-ЛД, за умовами якого відповідач зобов`язувався укласти договір купівлі-продажу квартири за умови введення будинку в експлуатацію та державної реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав та їх обтяжень, а позивачка зобов`язувалась оплатити вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_1 в порядку та на умовах, передбаченим цим договором та Основним договором. Розрахунки між сторонами мали проводитись в наступному порядку: 309350 грн сплачується в день підписання попереднього договору, а решта коштів в сумі 309350 грн при вводі будинку в експлуатацію. Позивачкою умови попереднього договору були виконані в частині внесення коштів в день укладення попереднього договору. В свою чергу ПП « Житлоінвест» про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту не повідомило позивачку та відмовилось від укладення договору купівлі-продажу квартири посилаючись на те, що попередній договір від 27.04.2021року є нікчемним відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 ЦК України. За заявою позивачки відповідачем було повернуто кошти сплачені позивачем в розмірі 303 163 грн. Оскільки відповідач не повернув усю суму внесених нею коштів на його рахунок, а також не повернув вартість газового котла та коліна коаксіального розрубного до газового котла, позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду. Безпідставне зберігання коштів відповідачем тривалий час дає підстави для застосування ч.2 ст.625 ЦК України та стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Житлоінвест» про стягнення коштів задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивачки грошові кошти в сумі 159982,32 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12858 грн та 1599 грн в повернення судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що передані за недійсним (нікчемним правочином) кошти - є безпідставно отриманими і підлягають поверненню на підставі ч. 1 ст. 216, ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, в зв`язку з чим відповідачем 06.09.2023 повернуто грошові кошти ОСОБА_1 з різницею між фактично сплаченими та повернутими на суму 6187 грн. 00 коп, які підлягають стягненню з відповідача. На правовідносини, які склалися між сторонами з приводу стягнення безпідставно отриманих коштів поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності. Здійснивши перевірку розрахунку, в межах заявленого позивачем періоду, тобто з 28.04.2021 по 05.09.2023 року, суд встановив, що сума 3% річних від суми заборгованості за зобов`язанням становить 21891,81 грн, сума інфляційних втрат від суми за зобов`язанням становить 112133,51 грн, які і підлягає до стягнення. Позивачем було сплачено та доставлено до квартири АДРЕСА_2 газовий котел на суму 19040 грн та коліно коаксіальне розрубне для газового котла на суму 730 грн, тому вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача без врахування сплачених позивачем коштів по доставці поштою. Також суд не знайщов обґрунтованих підстав для відшкодування збитків понесених позивачем сплатою комісійних витрат банку на суму 35 грн пов`язаних з перерахуванням ОСОБА_1 коштів ТОВ «Нова пошта». Оскільки позов було задоволено на 99,9%, то відповідно на такий відсоток підлягає поверненню сплачений позивачем судовий збір, який суд визначив у розмірі 1599,81 грн. При визначенні суми на відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України враховуючи принцип співмірності, складність справи, час витрачений адвокатом на складання позову, участь у судових засіданнях прийшов до висновку про його визначення в розмірі 12858 грн.

В апеляційній скарзі ПП « Житлоінвест» просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що сторони попереднього договору купівлі-продажу квартири від 27.04.2021 року були ознайомленні з правовими наслідками недодержання при вчиненні правочинів вимог закону, усвідомлювали природу такого правочину та значення своїх дій. Лише після звернення з письмовою заявою від 15 серпня 2023 року про повернення коштів, керівництво ПП « Житлоінвест» дізналось про безпідставне зарахування коштів на свій розрахунковий рахунок та необхідність їх повернути, що і було зроблено 06.09.2023 року. Крім того, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів судом не було встановлено надання позивачем належних доказів того, що ним було доставлено та встановлено в квартирі відповідача АДРЕСА_2 а газовий котел.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. У відзиві позивач зазначає, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.11.2023 року було вірно стягнуто з відповідача на користь позивача індекс інфляції та три відсотки річних, недоплачену суму внесених позивачем коштів на виконання попереднього договору, вартість газового обладнання та розподілено судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

По справі встановлено, що 27 квітня 2021 року року між позивачкою та відповідачем укладено попередній договір № 21-1162-ЛД, за умовами якого відповідач зобов`язувався укласти договір купівлі-продажу квартири за умови введення будинку в експлуатацію та державної реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав та їх обтяжень, а позивачка зобов`язувалась оплатити вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_1 в порядку та на умовах, передбаченим цим договором та Основним договором.

Технічна специфікація квартири наведена в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною даного договору.

27 квітня 2021 року позивачем відповідно до квитанції № 55618865 від 27.01.2021 року було сплачено 309350 грн ПП «Житлоінвест» кошти в сумі 309350 грн з призначенням платежу: « Оплата за об`єкт нерухомості згідно попереднього договору № 21-1162-ЛД від 27.04.2021 року. ( а.с.12)

Також позивачем було придбане газове обладнання, а саме газовий котел «Baymak» з серійним номером № 2100132 вартістю 19040 грн та коліно коаксіальне 45 В3 вартістю 730 грн.( а.с.15-18)

З наданої відповіді від 18.10.2023 року № 140-Лв-12596-1023 на запит позивачки, АТ « Чернігівгаз» повідомило, що відповідно до укладених договорів між ПП «Житлоінвест» та Оператором ГРМ АТ « Чернігівгаз», були виконані будівельно-монтажні роботи, які включали в себе монтаж котлів. Роботи виконані в тому числі і по установці газового котла за адресою АДРЕСА_3 . ( а.с. 35,36)

З відповіді на адвокатський запит від 23.07.2023 року позивачу стало відомо про видачу Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської міської ради сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів від 23.12.2022 року за реєстраційним номером ЧГ 77, щодо об`єкта будівництва: « Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_4 . ( а.с.13)

ПП «Житлоінвест» листом від 7 серпня 2023 року № 50/2 на звернення ОСОБА_1 надало відповідь про нікчемність укладеного між ПП «Житлоінвест» та ОСОБА_1 попереднього договору купівлі-продажу квартири від 27.04.2021 року та необхідність повернення коштів у сумі 309350 грн, які були помилково перераховані на їх рахунок ОСОБА_1 ( а.с.14,43)

10 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою вимогою до ПП « Житлоінвест» про повернення їй коштів сплачених на виконання попереднього договору купівлі-продажу від 27.04.2021 року.( а.с.43)

Платіжним дорученням № А36 від 05.09.2023 року ПП «Житлоінвест» перерахувало ОСОБА_1 кошти в сумі 303163 грн, призначення платежу повернення коштів згідно заяви від 10.08.2023 року до договору № 21-1162-ЛД від 27.04.2021 року»( а.с. 44).

Підставою виникнення зобов`язань (цивільних прав та обов`язків) законом визначаються, зокрема (ст. 174 ГК України, ст. 11 ЦК України), договори та інші угоди (правочини), порядок укладення яких передбачено статтею 181 ГК України та статтями 638 - 647 ЦК України.

Згідно частин 1, 4 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором; законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору; істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства; попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

В даному випадку, як зазначалось вище, в Попередньому договорі сторони домовилися про такі істотні умови договору, як, зокрема: предмет, ціна, строк дії договору та порядок розрахунків, а в його п.24 передбачено, що істотні та факультативні умови, що не встановлені цим попереднім договором, можуть бути погоджені сторонами при укладенні основного договору. У п. 27 договору передбачено, що сторони погодили, що зі змістом ст.ст.526.535 ЦК України сторони ознайомлені, проект цього договору відповідає їх волевиявленню, ними схвалений, нез`ясованих питань у них не виникає.

За змістом статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стосовно до попередніх договорів, ч. 1 ст. 635 ЦКУ прямо встановлено, що попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Вказана норма є імперативною і тому додержання вимог щодо ноторіального оформлення попереднього договору є обов`язковим.

Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Зазначене дає підстави вважати, що між позивачкою та відповідачем укладено попередній договір-купівлі продажу нерухомого майна, який не посвідчено ноторіально і його нікчемність почалась з моменту укладення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції що сторони уклали попередній договір купівлі-продажу у простій письмовій формі, без його нотаріального посвідчення що вказує на його нікчемність та наявність підстав передбачених ст.ст.216,1212 ЦК України для стягнення з відповідача на користь позивачки коштів у розмірі 309350 грн.

Оскільки відповідачем у добровільному порядку частина коштів у сумі 303163 грн була повернута, то інша частина безпідставно набутих коштів у сумі 6187 грн, яка не повернута, підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

Позивачка та відповідач пунктом 29 попереднього договору від 27.04.2024 року передбачили, що покупець зобов`язується виконати пусконалагоджувальні роботи та пройти інструктаж безпечної експлуатації котлів, кінцевих споживачів. При цьому оплата за проведення інструктажу та виконання пусконалагоджувальних робіт буде проводитись за рахунок власників квартир.

Враховуючи попередню домовленість між позивачкою та відповідачем закріплену попереднім договором купівлі продажу, наданими доказами про придбання газового обладнання позивачем та враховуючи відповідь АТ « Чернігівгаз» про облаштування квартир газовим обладнанням у будинку по АДРЕСА_4 , ненаданням жодного доказу на спростування позиції позивачки про придбання нею газового обладнання за особисті кошти, колегія суддів апеляційного суду також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача вартості газового обладнання придбаного позивачкою.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18).

Приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року у справі № 760/6938/16-ц (провадження № 61-22875св19) зазначено, що «дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Унаслідок чого у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України».

Відповідно до ч.2 ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

За приписами ч. 2 ст. 530 ЦК якщо строк ( термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Безпідставність збереження коштів у цій справі виникла у зв`язку з укладенням між позивачкою та відповідачем нікчемного правочину, а отже строк повернення коштів настав з моменту пред`явлення вимоги про повернення безпідставно набутого, тобто з 10 серпня 2023 року.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду проводить обрахунок суми 3% річних та інфляційних втрат наступним чином : за період з 11.08.2023 року по 05.09.2023 року сума 3% річних становить 661.26 грн, а інфляційні втрати становлять 98.60 грн.

Отже з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума 3% річних в розмірі 661.26 грн та інфляційні втрати у розірі 98.60 грн, тобто в межах періоду за який просила стягнути позивачка.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 просила стягнути з ПП « Житлоінвест» 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 134076,17 грн, вартість газового обладнання в розмірі 19879 грн, різницю між фактично сплаченими коштами та повернутими в розмірі 6187 грн, а всього 160142.17 грн. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача 26716.86 грн, тобто позовні вимоги задоволено на 16.68%. Позивачка при зверненні до суду сплатила 1601.42 грн судового збору, то з відповідача на її користь підлягає стягненню 267.12 грн (1601,42 х 16,68%) судового збору.

В апеляційній скарзі ПП « Житлоінвест» просило скасувати оскаржуване рішення, тобто оспорювана сума становить 159 982,32 грн. За подання апеляційної скарги відповідач сплатив судовий збір у розмірі 2399,72 грн (а.с.83). Апеляційна скарга задоволена на 83,3% (159 982,32 26 716,86). Таким чином, з позивачки на користь відповідача належить стягнути 1998,97 грн судового збору за апеляційний розгляд справи (2399,72 грн х 83,3%).

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Провівши взаємозалік судових витрат, остаточно з ОСОБА_1 на користь ПП «Житлоінвест`підлягає стягненню 1731,85 грн судового збору (1998,97 грн 267,12 грн), у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими доказами.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №21/23 від 12 вересня 2023 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Шаповалову М.С. 18 000 грн на підставі договору про надання правових послуг (а.с.23).

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3002,4 грн (18 000 грн х 16,68%).

Керуючись ст.ст. 141, 258, 263, 374, 376 ч.1 п.3, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства « Житлоінвест» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 листопада 2023 року змінити в частині визначеної судом першої інстанції до стягнення суми грошових коштів, зменшивши її розмір з 159982,32 грн до 26716.86 грн та в частині визначеної до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши їх розмір з 12858 до 3002 грн 40 коп.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 листопада 2023 року скасувати в частині стягнення з Приватного підприємства «Житлоінвест» на користь ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «Житлоінвест» ( місце знаходження: 14000, М. Чернігів, вул.. Попова 8-А, ) судовий збір у розмірі 1731,85 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: