Дата документу 20.02.2024
Провадження № 2/334/560/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

20 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Жураківської В.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

установив:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Позивач звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування квартирою. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що в 1967 році його батьку, ОСОБА_4 надана у користування квартира АДРЕСА_1 . Позивач зареєстрований за казаною адресою з 1974 року. Окрім нього з 1998 року за вказаною адресою зареєстрований син позивача, відповідач ОСОБА_3 , однак ніколи не проживав в цій квартирі, оскільки постійно мешкав з батьком і матір`ю в квартирі за адресою АДРЕСА_2 . Тривалий час позивач не спілкується з відповідачем, місце його проживання позивачу невідоме, будь-яких речей відповідача у квартирі ніколи не було. Однак, на даний момент позивачу доводиться надлишково сплачувати комунальні послуги, що порушує його право на вільне користування майном.

Тому, позивач просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідач відзиву на позов не надав.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою суду від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі, судовий розгляд призначений за правилами загального позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою суду від 05.02.2024 року закрите підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду по суті.

У судове засідання відповідач не з`явився, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав.

Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.

Позивач ОСОБА_1 є користувачем житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі Ордеру № 4496 від 14.09.1967 року на ім`я ОСОБА_5 для проживання родини з чотирьох осіб, виданого Міським житловим управлінням виконкому Запорізької міської ради депутатів трудящих (а.с.8).

Позивач зареєстрований за вказаною адресою з 09.09.1974 року по теперішній час (а.с.9).

Окрім позивача за вказаною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , який ніколи не прожив за вказаною адресою, що підтверджується Актом від 27.11.2023 року.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердила вказаний факт не проживання відповідача за вказаною адресою.

Отже, більше ніж шість місяців відповідач ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, його особистих речей та документів у квартирі немає, оплату за користування житлом він не здійснює, перешкод в користуванні житлом з боку позивача йому не чиниться.

ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до вимог статті 47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язання, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з приписами ч. 4, 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем. А в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України).

Відповідно до приписів ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в даному житловому приміщенні, проте вже більше шести місяців не проживає, добровільно з реєстраційного обліку не знявся та залишається зареєстрованим в спірному житловому приміщенні, жодних зобов`язань пов`язаних з утриманням квартири не несе, нею не користуються, не виконує обов`язки, пов`язані з утриманням, оплатою житлового приміщення, його речі за вказаною адресою відсутні, що чинить позивачу перешкоди у здійсненні його права.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін