Номер провадження: 22-ц/813/1789/24
Головуючий у першій інстанції Громік Д.Д.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Драгомерецького М.М.,

Дришлюка А.І.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОСОБА_1 адвоката Лодиги М.Т.,

представника КП Херсонської ОР «Херсонські авіалінії» - адвоката

Гонтаренка А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, за допомогою програмного забезпечення «ВКЗ», апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лодиги Марини Тарасівни на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Громіка Д.Д., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Херсонської обласної ради «Херсонські авіалінії» про скасування наказу, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації,

встановив:

09.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства Херсонської обласної ради (далі КП Херсонської ОР) «Херсонські авіалінії» про скасування наказу, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації (а.с.1-11).

Позовні вимоги були обгрунтовані тим, що з вересня 2017 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу до КПХерсонської ОР «Херсонські авіалінії» на посаду начальника відділу управління персоналом.

Трудові правовідносини між ОСОБА_1 та КП Херсонської ОР «Херсонські авіалінії» були оформленні Колективним договором.

Згідно Наказу від 17.07.2021 року № 104-д «Про оголошення простою у зв`язку зі скороченням діяльності», підприємство з 20 вересня 2021 року призупинило свою діяльність та на підприємстві було введено простій.

Відповідно до наказу від 14 лютого 2023 року №2-к позивач 15 лютого 2023 року був звільнений за угодою сторін з посади начальника відділу управління персоналом згідно ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Під час звільнення ОСОБА_1 , в порушення ст. 116 КЗпП України, не було здійснено виплату належних сум у вигляді заробітної плати та компенсації за невикористанні відпустки.

Позивач зазначив, що жодного повідомлення про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, що вводяться Наказом № 4-д від 04.03.2022 року «Про внесення змін до наказу від 17.07.2021 року № 104-д «Про оголошення простою у зв`язку зі скороченням діяльності» не здійснювалось, тим більше наказом було визначено зміну умов оплати праці за минулий час.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 вважає наказ № 4-д від 04.03.2022 року «Про внесення змін до наказу від 17.07.2021 року № 104-д «Про оголошення простою у зв`язку зі скороченням діяльності» є незаконним, а відповідно нарахування ОСОБА_1 заробітної плати за січень та лютий 2022 року на рівні мінімальної, а за березень-грудень на рівні 2/3 суми мінімальної заробітної плати на підставі цього наказу є також незаконним.

Позивач просив суд скасувати наказ № 4-д від 04.03.2022 року «Про внесення змін до наказу від 17.07.2021 року № 104-д «Про оголошення простою у зв`язку зі скороченням діяльності», стягнути з КП Херсонської ОР «Херсонські авіалінії» заробітну плату за період з січня по грудень 2022 року у розмірі 61 132 гривні без урахування податків та зборів, а також компенсацію за дні невикористаних щорічних відпусток передбачених законодавством та колективним договором за 2020, 2021, 2022 року у розмірі 51 751,88 гривень без урахування податків та зборів.

У відзиві на позовні вимоги ОСОБА_1 КП Херсонської ОР «Херсонські авіалінії» позовні вимоги визнали частково, в загальній сумі 33 056,21 грн., із яких 24 247,40 грн. заборгованість по заробітній платі та 8 808,981 грн. заборгованість за невикористану відпустку (а.с.72-80).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2023 року у задоволенні позову було відмовлено (а.с.110-111).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Лодига М.Т., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, ставить питання про скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2023 року, ухвалення нового рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі (а.с.115-117).

У відзиві на апеляційну скаргу КП Херсонської ОР «Херсонські авіалінії», посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення (а.с.131-134).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи спір про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що з вересня 2017 року позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з КП Херсонської ОР «Херсонські авіалінії» та займав посаду начальника відділу управління персоналом.

17.09.2021 року відповідачем винесено наказ № 104-д «Про оголошення простою у зв`язку зі скороченням діяльності», згідно якого призупинено діяльність КП Херсонської ОР «Херсонські авіалінії» з 20.09.2021 року по 31.12.2021 року у зв`язку з технологічним простоєм, а саме реконструкцією злітно-посадкової смуги аеродрому, з оплатою часу простою працівникам в розмірі 2/3 тарифної ставки встановленого розряду (окладу) згідно з табелем обліку робочого часу. З вищевказаного наказу також вбачається, що більш детальний перелік працівників на кого розповсюджується тарифна ставка у розмірі 2/3 окладу зазначена у Додатку 1 та Додатку 2 до даного наказу, проте матеріали справи не містять Додатків до наказу №104-д від 17.09.2021 року, що у свою чергу позбавляє суд можливості встановити за якою тарифною ставкою виплачувалась заробітна плата ОСОБА_1 у період простою.

З матеріалів справи вбачається, що 15 лютого 2023 року ОСОБА_1 відповідно до наказу від 14 лютого 2023 року №2-к було звільнено за угодою сторін з посади начальника відділу управління персоналом КП Херсонської ОР «Херсонські авіалінії» на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

У випадку виникнення простою дії працівників і роботодавця прописані в Листі Міністерства праці та соціальної політики України від 23.10.2007 № 257/06/187-07 "Щодо організації роботи під час простою на підприємстві", відповідно до якого зазначено, що на час простою не з вини працівника оформлюється акт простою (фіксуються причини, які зумовили призупинення роботи) та наказ власника або уповноваженого ним органу.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 просив скасувати наказ № 4-д від 04.03.2022 року «Про внесення змін до наказу від 17.09.2021 року № 104-д «Про оголошення простою у зв`язку зі скороченням діяльності», проте ним не надано доказів порушення його прав цим наказом, а також не надав доказів щодо законності його винесення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність доказів на підтвердження позовних вимог, а тому і підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов також правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач у своєму відзиві на позовну заяву (а.с.74-76), так як суд відмовив в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх недоведеністю, тобто по їх суті.

При цьому суд правильно вказав, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Таких правових позицій дотримується Велика Палата Верховного Суду у постановах від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не врахував того, що представник відповідача частково їх визнав, а саме на загальну суму 33 056,21 грн., про що він вказав як у відзиві на позовну заяву, так і в суді апеляційної інстанції (а.с.73).

З цих підстав, та у відповідності до ст. 206 ЦПК України (часткове визнання позову представником відповідача) колегія суддів вважає, що вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 , оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини ( далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повному обсязі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв`язку з цим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково і стягнути з КП Херсонської ОР «Херсонські авіалінії» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 24 247,40 грн., та заборгованість по виплаті за дні невикористаних щорічних відпусток в розмірі 8 808, 81 грн., а всього в сумі 33 056, 21 грн., з відрахуванням із вказаних сум обов`язкових податків і платежів.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, як заявлених безпідставно.

Колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з КП Херсонської ОР «Херсонські авіалінії» на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в загальній сумі 826,30 грн.

Оскільки інші 1995,80 грн. судового збору, із яких 798,34 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1197,46 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, належить компенсувати державі за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, то колегія суддів не вирішує питання про компенсацію судових +за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, колегія суддів виходить із того, що судовий збір в суді першої інстанції, від сплати якого звільнений позивач, складає 1128,84 грн., в суді апеляційної інстанції -1693,26 грн., а позовні вимоги задоволені на 29,28% та відмовлено в задоволенні позовних вимог на 70,72%.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лодиги Марини Тарасівни задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2023 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства Херсонської обласної ради «Херсонські авіалінії», , на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 24 247,40 грн. (двадцять чотири тисячі двісті сорок сім гривень 40 копійок), та заборгованість по виплаті за дні невикористаних чергових відпусток в розмірі 8 808, 81 грн. (вісім тисяч вісімсот вісім гривень 81 копійку), а всього в сумі 33 056, 21 грн. (тридцять три тисячі п`ятдесят шість гривень 21 копійку), з відрахуванням із вказаних сум обов`язкових податків і платежів.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, як заявлених безпідставно.

Стягнути з Комунального підприємства Херсонської обласної ради «Херсонські авіалінії», , на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в загальній сумі 826,30 грн. (вісімсот двадцять шість гривень 30 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.02.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

М.М.Драгомерецький

А.І. Дришлюк