Справа №705/5731/23
2/705/760/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Піньковського Романа Володимировича, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Карпова О.В. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій зазначила про те, що 24 травня 2016 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя дітей не має.

Спільне життя між сторонами не склалось. Підставами для розірвання шлюбу є той факт, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові один до одного. Позивач з відповідачем спільного господарства не ведуть та разом не проживають вже декілька років.

Просить суд розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що зареєстрований 22.05.2016 року в Турецькій республіці, Сейхан/Адана, номер витягу зі свідоцтва про шлюб №225.

Ухвалою судді від 13.11.2023 року у справі відкрито провадження та призначений розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження та примірник позовної заяви рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву відповідач у встановлений судом строк не подав.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом достовірно встановлено, що згідно витягу зі свідоцтва про шлюб №225, виданого 13.06.2016 відділенням РАГСу Сейхан/Адана Турецька Республіка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 24.05.2016 в м.Адана, Сирійська Арабська Республіка. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_6 , дружини ОСОБА_6 .

На цей час сторони у справі не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки останній не бажає зберегти шлюб та на примирення не згодний, на розірванні шлюбу наполягає та просить строк на примирення не надавати.

Згідно з ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Виходячи з положень Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу з іноземним громадянином здійснюється відповідно до наступних положень: спільного особистого закону подружжя права держави, громадянами якої вони є; права держави, в якій подружжя постійно проживало; права, з яким обидва подружжя мають тісний зв`язок. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону України від 23.06.2005 № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України та якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України.

Згідно п.2 ст.28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах в редакції від 21.01.2006 року зазначається, що якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Пунктом 2 статті 29 Конвенції визначено, що по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28 компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя.

Отже в разі проживання одного з подружжя на території України на час розлучення розірвання шлюбу провадиться за законодавством України.

Згідно ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї за встановлених обставин не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам позивача. Враховуючи, що відповідачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження наміру зберегти сім`ю та відновити шлюбні стосунки з позивачем, а також не вбачається наміру вчинення останнім дій, направлених на примирення, а також інші обставини, які склалися між сторонами у вказаному випадку, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору, однак позивач в своїй позовній заяви питання про стягнення судових витрат не ставив.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_2 ) зареєстрований 24.05.2016 в м.Адана Сирійська Арабська Республіка, номер витягу зі свідоцтва про шлюб № 225.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Копію рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський