ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/23888/23-ц

Провадження № 22-ц/4820/301/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2023 року (суддя Карплюк О.І.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води.

В обґрунтування позову зазначалось, що МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в приміщення площею 18,00 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 абонентський номер споживача № НОМЕР_1 .

13.03.2006 між сторонами укладено договір про надання послуг з теплопостачання. Відповідно до умов договору розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а плата за послуги вноситься не пізніше 10 числа, що настає за розрахунковим.

Відповідач не виконує свої обов`язки споживача по оплаті послуг з централізованого теплопостачання і постачання гарячої води, а тому станом на 31.10.2021 заборгованість відповідача за період з 01.04.2018 по 31.10.2021 становить 16162 грн 76 коп., яку позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання та постачання гарячої води за період з 01.04.2018 по 31.10.2021 у сумі 16162 грн 76 коп. та 2684 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що судом першої інстанції проігноровано позицію відповідача та подані ним відзив на апеляційну скаргу та заяву про застосування позовної давності. Вказує, що він з січня 2018 року змінив місце проживання та реєстрації та з того часу проживає за адресою по АДРЕСА_2 , а тому стягнення заборгованості за надані послуги за заявлений період не підлягає задоволенню. Крім того, скаржник вказує, що є інвалідом війни, а тому він звільнений від сплати всіх комунальних послуг. Про факт зняття з реєстрації та переїзду на інше постійне місце проживання, він в січні 2018 року в письмовій формі повідомив МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», а також про те, що ним розривається Договір про надання послуг з теплопостачання від 13.03.2006. Пройшло більше 5 років, як скаржник за вказаною адресою не проживає та не користується послугами теплопостачання, які надає позивач. Таким чином, він фізично не міг в червні 2020 року на своє прізвище, ім`я сплатити саме 60 грн 66 коп. за тепло, адже там не проживав, не користувався ні гарячою водою, ні теплом і не міг знати номер рахунку, який присвоїли споживачам.

МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Вказує, що на підставі наданих позивачем доказів до відзиву МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» здійснило перерахунок за гаряче водопостачання у сумі 9967,93 грн за період 01.04.2018 по 31.10.2021 у зв`язку з відсутністю в житловому приміщенні позивача, а тому заборгованість за послуги з централізованого опалення за період 01.04.2018 по 31.10.2021 становить 6194,83 грн.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позов МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води в сумі 16162 грн 76 коп., суд першої інстанції виходив з підставності позовних вимог та обов`язку виконання споживачем зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг.

Такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає послуги з теплопостачання у квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , абонентський номер споживача № НОМЕР_1 .

Між МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з теплопостачання від 13.03.2006 (а.с. 8-9).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить частки квартири АДРЕСА_4 (а.с. 7).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.02.2011 у справі № 2-1332/11, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26.05.2011, виділено ОСОБА_1 в користування житлову кімнату № НОМЕР_2 площею 11,6 кв.м. з виходом на балкон в квартирі АДРЕСА_4 . У спільному користуванні сторін залишено коридор №1 площею 10,5 кв.м., кухню №2 площею 10,0 кв.м., ванну № 5 площею 2,9 кв.м., туалет № 4 площею 1,5 кв.м., кладову № 7 площею 0,7 кв.м., балкон біля кухні № 2 площею 1,0 кв.м. (а.с.26,28).

До 24.01.2018 ОСОБА_1 був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_4 (а.с. 5).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання С-03-30049, ОСОБА_1 з 25.01.2018 по теперішній час зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с.37).

Згідно довідки №572 від 21.08.2023, виданої МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 за період з 01.04.2018 по 31.10.2021 становить 16162 грн 76 коп (а.с. 6).

Разом з тим, до відповіді на відзив МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» подано довідку №712 від 07.11.2023, виданої МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», з якої вбачається, що внаслідок проведеного перерахунку заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 з теплопостачання, відкритого на ім`я ОСОБА_1 за період з 01.04.2018 по 31.10.2021 становить 6194 грн 83 коп. (а.с. 48).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Згідно зі статтею 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017).

Відповідно до частини 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обов`язок споживача оплачувати послуги передбачений також пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання С-03-30049, ОСОБА_1 з 25.01.2018 по теперішній час зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 та не проживає за адресою АДРЕСА_3 , а тому підстав для стягнення з нього заборгованості за надані послуги з теплопостачання та постачання гарячої води відсутні, частково заслуговують на увагу, з таких підстав.

ОСОБА_1 з 25 січня 2018 року змінив місце проживання та реєстрацію місця проживання та з січня 2018 року до даного часу проживає за адресою по АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

А тому, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо стягнення з ОСОБА_1 вартості послуг з постачання гарячої води.

Разом з тим, ч. 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

ОСОБА_1 є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_4 до якої позивач надає послуги з теплопостачання, а тому несе тягар утримання належного йому майна.

Враховуючи обов`язок власника по утриманню ним майна та враховуючи наявність заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість з теплопостачання за період з 01.04.2018 по 31.10.2021 у сумі 6194,83 грн. А тому, доводи апеляційної інстанції в цій частині не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про необхідність застосування позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Частиною 1 статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Зазначені зміні вступили в силу з 02.04.2020 року.

Крім того, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача заборгованості з теплопостачання не спростовують та не містять посилання на докази, які б впливали на їх законність в цій частині.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції необхідно змінити і зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості з теплопостачання до 6194,83 грн.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому, МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір сплачений при подачі позовної заяви у розмірі 1028 грн 78 коп. (2684 грн*38,33%).

Оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з позивача пропорційно розміру позовних вимог у задоволенні яких відмовлено у сумі 2482 грн 83 коп. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2023 року в частині задоволення позовних вимог змінити, зменшивши суму заборгованості за надані послуги з теплопостачання, яка стягнута з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго», до 6194 грн 83 коп.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Компенсувати Міському комунальну підприємству «Хмельницьктеплокомуненерго» сплачений судовий збір у розмірі 1028 грн 78 коп. за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» на користь держави судовий збір у розмірі 2482 грн 83 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай