Справа № 444/4670/23
Провадження № 2/444/328/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І. З.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на частки спадкового майна колишнього колгоспного типу двору та частки в майні двору як членів колишнього колгоспного типу двору,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися в суд із позовом до Виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просять визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею площею 57,0 м2, житловою площею 20,2 м2, допоміжна 36,8 м2 з відповідною частиною господарських будівель: сарай Б1, сарай В1, сарай Г1, сарай Д1, та споруд, з яких: 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору, 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка належала їй як членові колишнього колгоспного типу двору, 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично успадкувала, але юридично не оформила спадщину за заповітом, а саме на 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, яка належала ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , як голові колгоспного типу двору, а за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кожною на 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею площею 57,0 м2, житловою площею 20,2 м2, допоміжна 36,8 м2 з відповідною частиною господарських будівель: сарай Б1, сарай В1, сарай Г1, сарай Д1, та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору.

Свої позовні вимоги мотивують тим, що їх дошлюбним прізвищем є ОСОБА_6 , яке вони змінили внаслідок реєстрації шлюбу. Їх батьком є ОСОБА_7 , матір`ю- ОСОБА_4 , тому вони є рідними сестрами.

Стверджують, що дошлюбним прізвищем їх матері було ОСОБА_8 , яке вона змінила внаслідок реєстрації шлюбу 22.11.1969 року із ОСОБА_7 .

З свідоцтва про народження ОСОБА_9 вбачається, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьком є ОСОБА_10 , матір`ю- ОСОБА_5 .

Позивачі вказують, що житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року та станом на 15.04.1991 року належав до колгоспного типу двору, головою якого була ОСОБА_5 , іншими членами двору були ОСОБА_4 , дочка голови двору, ОСОБА_11 , онука голови двору, ОСОБА_12 , онука голови двору, ОСОБА_13 , онука голови двору, відповідно всім належало по 1/5 частці даного двору.

Після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку.

ОСОБА_5 все майно заповіла своїй дочці, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті своєї матері, ОСОБА_5 , оскільки була зареєстрована та проживала з нею на день її смерті, не відмовилася у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини, враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але юридично не оформила спадщину після смерті ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а враховуючи те, що заповіт від її імені не посвідчувався, спадкування після її смерті відбувається за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_1 як дочка ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті.

Вона прийняла спадщину як спадкоємець за законом першої черги після смерті своєї матері, ОСОБА_4 , оскільки була зареєстрована та проживала з нею на день її смерті, не відмовилася у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини, враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не будучи зареєстрованими та не проживаючи разом постійно із матір`ю, ОСОБА_4 , на день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_5 , не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що передбачено ст. 1269 ЦК України.

Чоловік ОСОБА_4 , ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто інших спадкоємців першої черги за законом крім ОСОБА_1 , осіб, які мали право на обов`язкову частку, які б прийняли спадщину внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного проживання разом із ОСОБА_4 немає.

Внаслідок звернення ОСОБА_1 було зареєстровано спадкову справу № 398/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75139571 від 14.12.2023 року, однак Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постановою № 1041/01-16 від 14 грудня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із недотриманням п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через те, що нею надано свідоцтво про право власності на будинок, з якого вбачається, що господарство в АДРЕСА_1 , відноситься до колгоспного типу двору, головою якого була ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої ОСОБА_4 спадщину фактично прийняла, а юридично не оформила. Членами двору були інші особи, які мають право на частку в дворі, частка померлих членів колгоспного типу двору не визначена в майні двору.

Позивачі зазначають, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі сільської ради.

І так як ОСОБА_4 належала на праві власності 1/5 частина житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членові колгоспного типу двору, а також нею фактично успадковано за заповітом, але юридично не оформлено 1/5 частину даного житлового будинку, яка належала ОСОБА_5 як голові колгоспного типу двору, а тому вважають, що право ОСОБА_1 на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку.

Крім того просять суд взяти до уваги також, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були членами колгоспного типу двору АДРЕСА_1 та до 15.04.1991 року не втратила права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору за ними кожною підлягає визнанню право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 19 лютого 2024 року о 11 год. 00 хв.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмові заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, виконавчого комітету Добросинсько- Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що при вирішення справи покладаються на думку суду.

Представник третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач фактично не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 у місті Жовква Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 02.08.2004 року.

Позивач ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 у селі Пили, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 05.0.2001 року.

Позивач ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 у місті Жовква, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № НОМЕР_3 , який виданий 27.12.2018 року органом 4628.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , яке видане Добросинською сільської ради Львівської області 20.07.1991 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище ОСОБА_6 позивач ОСОБА_1 змінила на ОСОБА_14 внаслідок укладення 20.07.1991 року шлюбу із ОСОБА_15 у Добросинській сільській раді Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис № 18. Тобто дошлюбним прізвищем позивача ОСОБА_1 було ОСОБА_6 .

Викладеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 , яке видане 13.06.1970 року Добросинською сільською радою Львівської області, стверджується, що батьком ОСОБА_16 є ОСОБА_7 , матір`ю- ОСОБА_4 .

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 , яке видане Жовківським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області 13.11.1999 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище ОСОБА_6 позивач ОСОБА_2 змінила на ОСОБА_17 внаслідок одруження 13.11.1999 року із ОСОБА_18 у Жовківському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис за № 71.

Тобто дошлюбним прізвищем позивача ОСОБА_2 було ОСОБА_6 .

Викладеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_7 , яке видане 23.04.1977 року Добросинською сільською радою Львівської області, стверджується, що батьком ОСОБА_19 є ОСОБА_7 , матір`ю- ОСОБА_4 .

З свідоцтва про одруження серії НОМЕР_8 , яке видане Добросинською сільською радою Жовківського району Львівської області 18.10.1997 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище ОСОБА_6 позивач ОСОБА_3 змінила на ОСОБА_20 внаслідок одруження 18.10.1997 року із ОСОБА_21 у Добросинській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис за № 11.

Тобто дошлюбним прізвищем позивача ОСОБА_3 було ОСОБА_6 .

Викладеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_9 , яке видане 10.11.1973 року Добросинською сільською радою Львівської області, стверджується, що батьком ОСОБА_22 є ОСОБА_7 , матір`ю- ОСОБА_4 .

Як наслідок суд констатує, що позивачі є рідними сестрами.

Дошлюбним прізвищем матері позивачів ОСОБА_4 було Сеник, яке вона змінила внаслідок реєстрації шлюбу 22.11.1969 року із ОСОБА_7 у Добросинській сільській раді Жовківського району Львівської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 8, який виданий 29.09.2023 року Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

З свідоцтва про народження ОСОБА_9 вбачається, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьком є ОСОБА_10 , матір`ю- ОСОБА_5 .

З свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області 17.10.1988 року згідно рішення № 275 від 22.09.1988 року та записаного 17.10.1988 року в реєстрову книгу за № 46, вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав до колгоспного типу двору, головою якого була ОСОБА_5 .

З довідки № 490, яка видана Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 20.09.2023 року, вбачається, що згідно даних погосподарського обліку Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області станом на 30.06.1990 року в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав до колгоспного типу двору, були зареєстровані: голова двору, ОСОБА_5 , інші члени двору: ОСОБА_4 , дочка голови двору, ОСОБА_11 , онука голови двору, ОСОБА_12 , онука голови двору, ОСОБА_13 , онука голови двору.

З довідки № 491, яка видана Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 20.09.2023 року, вбачається, що згідно даних погосподарського обліку Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області станом на 15.04.1991 року в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав до колгоспного типу двору, були зареєстровані: голова двору, ОСОБА_5 , інші члени двору: ОСОБА_4 , дочка голови двору, ОСОБА_11 , онука голови двору, ОСОБА_12 , онука голови двору, ОСОБА_13 , онука голови двору.

Згідно ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: АДРЕСА_1 була ОСОБА_5 , а членом двору ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які не втратили права на частку в майні, то відповідно їм належало по 1/5 частці даного двору.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що було складено відповідний актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 , яке видане виконавчим комітетом Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області 05.01.2018 року.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

А тому після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Із заповіту, який 13.05.2009 року посвідчено ОСОБА_23 , секретарем виконкому Добросинської сільської ради Жовківського району Львівської області, та зареєстровано в реєстрі за № 25, вбачається, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що за законом матиме право, заповіла своїй дочці, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За даними, які знаходяться у справах Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області заповіт від імені ОСОБА_5 не змінено і не скасовано.

Викладеним у довідці № 492, яка видана 20.09.2023 року Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, стверджується, що ОСОБА_5 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована і проживала в будинку АДРЕСА_1 .

Із довідки № 493, яка видана 20.09.2023 року Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_4 , дочка померлої ОСОБА_5 , проживала разом із нею та була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_10 та вели спільне господарство.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

А тому суд враховує, що ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті своєї матері, ОСОБА_5 , оскільки була зареєстрована та проживала з нею на день її смерті, не відмовилася у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини, враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Із довідки № 552, яка видана 13.10.2023 року Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, вбачається, що на день смерті померлої ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали та були зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 : ОСОБА_4 , 1951 року народження, дочка, ОСОБА_1 , 1970 року народження, онука, ОСОБА_15 , 1970 року народження, чоловік онуки, ОСОБА_24 , 1991 року народження, правнук, ОСОБА_25 , 1995 року народження, правнука.

Тобто осіб, які мали право на обов`язкову частку, прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного проживання разом із ОСОБА_5 з матеріалів справи не вбачається, судом під час розгляду справи не встановлено.

ОСОБА_4 як спадкоємець за заповітом фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину після смерті ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 20.01.2021 року було складено відповідний актовий запис № 08, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_11 , яке видане виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 20.01.2021 року.

З довідки № 495, яка видана Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, вбачається, що від імені ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіт у Добросинсько-Магерівській сільській раді Львівського району Львівської області не посвідчувався.

Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так як заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 як дочка ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Викладеним у довідці № 494, яка видана 20.09.2023 року Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, стверджується, що ОСОБА_4 до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована і проживала в будинку АДРЕСА_1 .

Із довідки № 496, яка видана 20.09.2023 року Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_1 , дочка померлої ОСОБА_4 , проживала разом із нею та була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_5 та вели спільне господарство.

А тому суд констатує, що позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину як спадкоємець за законом першої черги після смерті своєї матері, ОСОБА_4 , оскільки була зареєстрована та проживала з нею на день її смерті, не відмовилася у шестимісячний строк після смерті спадкодавця від прийняття спадщини, враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Із довідки № 553, яка видана 13.10.2023 року Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області, вбачається, що на день смерті померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали та були зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 , 1970 року народження, дочка, ОСОБА_15 , 1970 року народження, зять, ОСОБА_24 , 1991 року народження, внук, ОСОБА_25 , 1995 року народження.

Позивач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_3 , не будучи зареєстрованими та не проживаючи разом постійно із матір`ю, ОСОБА_4 , на день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_5 , не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що передбачено ст. 1269 ЦК України.

Чоловік ОСОБА_4 , ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що в книзі реєстрації актів про смерть 25.03.1978 року було зроблено запис за № 8, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_12 , яке видане Добросинською сільською радою Львівської області 25.03.1978 року.

Тобто інших спадкоємців першої черги за законом крім ОСОБА_1 , осіб, які мали право на обов`язкову частку, які б прийняли спадщину внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного проживання разом із ОСОБА_4 з матеріалів справи не вбачається, судом під час розгляду справи не встановлено.

Суд враховує, що внаслідок звернення позивача ОСОБА_1 як спадкоємця за законом першої черги Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було зареєстровано спадкову справу № 398/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75139571 від 14.12.2023 року.

З постанови Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 1041/01-16 від 14 грудня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із недотриманням п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через те, що нею надано свідоцтво про право власності на будинок, з якого вбачається, що господарство в АДРЕСА_1 , відноситься до колгоспного типу двору, головою якого була ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої ОСОБА_4 спадщину фактично прийняла, а юридично не оформила. Членами двору були інші особи, які мають право на частку в дворі, частка померлих членів колгоспного типу двору не визначена в майні двору.

Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із довідки № 5190, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 14.11.2023 року, вбачається, що в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Добросинської сільської ради Жовківського району 17.10.1988 року згідно рішення № 275 від 22.09.1988 року та записаного 17.10.1988 року в реєстрову книгу за № 46.

Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Пили належить до Добросинсько-Магерівської територіальної громади Львівського району Львівської області.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі сільської ради.

Довідкою № 549, яка видана Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 13.10.2023 року, стверджується, що житловий будинок АДРЕСА_1 в арешті, під забороною та в заставі не перебуває.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Правовстановлюючі документи на частки в будинку померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відсутні.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 14.11.2023 року, та з довідки-характеристики № 5189, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 14.11.2023 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , вбачається, що рік побудови житлового будинку 1970 рік, площа забудови 48,2 м.кв., загальна площа житлового будинку 57,0 м. кв., житлова площа 20,2 м. кв.

При будинку є сарай Б1, сарай В1, сарай Г1, сарай Д1, споруди: ворота, огорожі.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка водночас фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину за заповітом після смерті своєї матері, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті своєї матері, ОСОБА_4 , оскільки не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після його смерті, крім того була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця.

ОСОБА_1 єдиний спадкоємець за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину.

І так як ОСОБА_4 належала на праві власності 1/5 частина житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членові колгоспного типу двору, а також нею фактично успадковано за заповітом, але юридично не оформлено 1/5 частину даного житлового будинку, яка належала ОСОБА_5 як голові колгоспного типу двору, а тому суд приходить до висновку, що право позивача ОСОБА_1 на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, а тому є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Крім того суд враховує, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були членами колгоспного типу двору АДРЕСА_1 та до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та встановлених судом обставин справи за ними кожною підлягає визнанню право власності на 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 , право власності на 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею площею 57,0 м2, житловою площею 20,2 м2, допоміжна 36,8 м2 з відповідною частиною господарських будівель: сарай Б1, сарай В1, сарай Г1, сарай Д1, та споруд, з яких: 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору, 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка належала їй як членові колишнього колгоспного типу двору, 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично успадкувала, але юридично не оформила спадщину за заповітом, а саме на 1/5 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, яка належала ОСОБА_5 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , як голові колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 , право власності на 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею площею 57,0 м2, житловою площею 20,2 м2, допоміжна 36,8 м2 з відповідною частиною господарських будівель: сарай Б1, сарай В1, сарай Г1, сарай Д1, та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_15 , право власності на 1/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею площею 57,0 м2, житловою площею 20,2 м2, допоміжна 36,8 м2 з відповідною частиною господарських будівель: сарай Б1, сарай В1, сарай Г1, сарай Д1, та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 19 лютого 2024 року.

Суддя: Мікула В. Є.