Справа № 274/3109/21 Провадження № 2/0274/50/24
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.24 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 ,
до1) Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, представником якої є Н.В. Семенюк, 2) ОСОБА_3 , представником якої ОСОБА_4 ,
провизнання недійсним рішення, скасування державного акту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить:

- визнати недійсним рішення 9-ї сесії 24-го скликання Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 24.09.2003 р. в частині безоплатної передачі земельної ділянки у межах населеного пункту ОСОБА_3 площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства у АДРЕСА_1 , що прилягає до її, ОСОБА_1 , домогосподарства;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 141528 з кадастровим номером :02:002:0450, площею 0,3700 га, яка належить на праві власності ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства.

Позов обґрунтований тим, що в оспорюваному державному акті на право власності на земельну ділянку не вказано фактичне місце розташування земельної ділянки (не вказано точної адреси), цей акт не відповідає Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 № 43, яка діяла на час його видачі, в оспорюваному рішенні не зазначено точної адреси місцезнаходження земельної ділянки та не вказано фактичних меж земельної ділянки. Земельна ділянка ОСОБА_3 , яка стосується предмета спору, виходить на земельну ділянку ОСОБА_1

Семенівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області своєї позиції щодо предмета спору у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила.

ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що з матеріалів позову неможливо встановити підставу звернення ОСОБА_1 з цим позовом, тобто не визначено порушеного права ОСОБА_1 , а саме - чим порушені її права. Відсутність ж в осопрюваному державному акті повної адреси не може бути підставою для скасування цього акта.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.1998 р. набула у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується цим договором, свідоцтвом від 16.04.2013 р. про право власності, витягом від 16.04.2013 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційним посвідченням, видним Державним комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" у січні 1998 р. (день видачі не видно через неналежну якість копії) (а. с. 14, 15, 16, 17).

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.01.1998 р. земельної ділянки набула у власність земельну ділянку площею 0,63 га за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що підтверджується цим договором та державним актом від 09.06.1999 р. на право приватної власності на землю (а. с. 19, 20).

У квітні 2013 р. на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі на місцевості земельних ділянок ОСОБА_1 загальною площею 0,6322 га, з них для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,25000 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,3822 га на території АДРЕСА_2 (а. с. 24 - 28).

Рішенням 9-ї сесії 24-го скликання Хажинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 24.09.2003 р. передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки, що були раніше надані громадянам у межах населеного пункту у розмірі згідно додатків, за додатком № 1 до цього рішення ОСОБА_3 передано земельну ділянку площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться у АДРЕСА_1 (що прилягає до домогосподарства ОСОБА_1 ) (а. с. 36, 37).

У позовній заяві ОСОБА_1 не зазначає, які її права та/або інтереси порушуються оспорюваним рішенням, а посилається лише на те, що у рішенні не зазначено точної адреси місцезнаходження земельної ділянки та не вказано фактичних меж земельної ділянки, без будь-якого обґрунтування, яким чином ці обставини призвели до порушення її прав та/або інтересів.

Між тим, Суд вважає, що оспорюване рішення не порушує прав та/або інтересів ОСОБА_1 , зокрема, права власності ОСОБА_1 на належну їй земельну ділянку площею 0,63 га за адресою: АДРЕСА_2 , так як ним передано у власність ОСОБА_3 раніше надану їй же земельну ділянку, яка прилягає до домогосподарства ОСОБА_1 .

Тобто цим рішенням передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку не за рахунок земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 .

На підставі оспорюваного рішення на ім`я ОСОБА_3 видано державний акт від 09.06.2004 р. серії ЖТ № 141528 на право власності на земельну ділянку площею 0,3700 га, розташовану у АДРЕСА_2 , для ведення особистого селянського господарства (а. с. 29).

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що цей акт не відповідає Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 № 43, яка діяла на час його видачі, наводить окремі норми цієї інструкції, проте не зазначає, у чому полягає невідповідність та яким чином це порушує її права та/або інтереси.

Також у позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що в оспорюваному державному акті на право власності на земельну ділянку не вказано фактичне місце розташування земельної ділянки (не вказано точної адреси), проте так само не зазначає, які її права та/або інтереси цим порушуються.

Крім того, Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 № 43, яка діяла на час видачі оспорюваного акта, не містила вимог про зазначення у державних актах на право власності на земельну ділянку точної адреси розташування земельної ділянки.

Підсумовуючи наведене, Суд вважає, що оспорювані рішення та державний акт про право власності на землю не порушують права та/або інтереси ОСОБА_5 .

За таких обставин визнання цих рішення та акта недійсними не призведе до захисту порушених прав та/або інтересів ОСОБА_5 , тобто не відповідатиме завданням цивільного судочинства (завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави - частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу і на те, що позовна вимога про визнання недійсним оспорюваного рішення з тих підстав, що воно суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси, взагалі є неналежним способом захисту цивільних прав та інтересів, передбаченим законодавством України. Належним способом такого захисту є вимога про визнання незаконним та скасування цього рішення, що випливає зі змісту статей 16 та 21 Цивільного процесуального кодексу України.

Та обставина, що земельна ділянка ОСОБА_3 , яка стосується предмета спору, виходить (накладається) на земельну ділянку ОСОБА_1 , на що остання посилається у позові, могла б бути (у сукупності з іншими важливими обставинами) підставою для визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення (проте ОСОБА_1 з такою вимогою не зверталася) та визнання недійсним оспюрюваного державного акта на право власності на земельну ділянку, однак ОСОБА_1 цієї обставини не довела.

Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 141, 258, 259 та 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області (Житомирська область, Бердичівський район, с. Семенівка, вул. Героїв Майдану, 4, ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 26.02.2024 р.