Справа № 953/9996/23
Провадження № 2-о/643/62/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Олійника О.О.

за участі секретаря судового засідання - Новакової Т.С.

представника заявника - адвоката Дерев`янченка Я.Ю.

представника заінтересованої особи - Рєзанова А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Харківська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначив, що він разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 фактично мешкали разом за місцем проживання матері в будинку за адресою: АДРЕСА_1 до часу її смерті, а після її смерті заявник продовжує мешкати за зазначеною адресою. Місцем реєстрації матері заявника, ОСОБА_3 за даними Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, є: АДРЕСА_1 . Місцем реєстрації заявника ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати заявника, після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з частини будинка, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала їй на підставі рішення Київського районного суду по справі № 2-22161/8 від 27.09.1996 року та частини квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлій на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 квітня 1997 року № НОМЕР_1 .

На теперішний час після померлої ОСОБА_3 інших спадкоємців окрім заявника не має. Зазначене підтверджується довідкою виданою 13.10.2023 року № 193/02-14 приватним нотаріусом МНО Харківської області Соболєвою А.В. У серпні 2023 році з метою оформлення права власності на фактично прийняту спадщину за померлою матір?ю, заявник звернувся до приватного нотаріуса, однак постановою від 17.08.2023 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв?язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та ненаданням доказів постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Мати заявника була особою пенсійного віку, страждала на хронічні захворювання та потребувала постійної допомоги, у зв?язку з чим заявник постійно мешкав з матір?ю у їх родинному будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки, заявник є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері, та встановлення факту проживання зі спадкодавцем йому необхідно для прийняття спадщини після померлої, він був вимушений звернутись до суду з даною заявою.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.10.2023 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Харківська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2023 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено судове засідання.

15.01.2024 року від представника заінтересованої особи Харківської міської ради - Рєзанова А.Б. надійшла заяви про залишення заяви без розгляду, оскільки у даній справі вбачається спір про право. Справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки встановлення судом факту постійного проживання заявника разом із спадкодавцем може вплинути на майнові права Харківської міської ради, зокрема, щодо визнання майна відумерлою спадщиною та передачі його до комунальної власності в порядку ст. 1277 ЦК України, тобто наявний спір про право.

Представник заявника заперечував проти задоволення заяви про залишення заяви без розгляду.

21.02.2024 року з допомогою системи «Електронний суд» від представника заявника - адвоката Дерев`янченка Я.Ю. надійшли заперечення на заяву представника Харківської міської ради - Рєзанова А.Б. про залишення заяви без розгляду, в якій він просить відмовити в задоволенні заяви, оскільки заявник змушений був звернутись до суду з цією заявою виключно з необхідністю підтвердження проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем для належного оформлення спадкових прав після померлої матері. Тобто не існує жодного спору про право, а відбувається безпідставне припущення цього факту з боку Харківської міської ради.

Також, 21.02.2024 року з допомогою системи «Електронний суд» від представника заявника - адвоката Дерев`янченка Я.Ю. надійшло клопотання про заміну заінтересованої особи з Харківської міської ради на ОСОБА_4 , яка є належною заінтересованою особою по цій справі в особі її представника, матері - ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є донькою заявника та онукою спадкодавця.

У судовому засіданні представник заявника - адвокат Дерев`янченко Я.Ю. заявив клопотання про заміну неналежної заінтересованої особи Харківської міської ради на належну заінтересовану особу ОСОБА_4 , в особі її представника, матері - ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є донькою заявника та онукою спадкодавця, а тому має право на спадкування.

Представник заінтересованої особи Харківської міської ради - Рєзанов А.Б. заперечував проти задоволення даного клопотання.

Суд, вислухавши думку представника заявника та представника заінтересованої особи, дійшов наступного висновку.

За правилами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 ЦПК України якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Так, з наданої до суду заяви вбачається наявність спору щодо підтвердження права заявника на спадщину після померлої ОСОБА_3 , і заявникові було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину нотаріусом, а тому дане питання повинно вирішуватись в порядку позовного провадження, з необхідним залученням всіх можливих спадкоємців (в тому числі і 1 черги спадкоємців, спадкоємців, які постійно проживали з померлою, спадкоємців з обов`язковою долею на спадкування та інших) до участі у справі та з`ясування наявності чи відсутності їх заперечень щодо вимог заявника. Посилання заявника на відсутність інших спадкоємців окрім нього та його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не є обґрунтованим, оскільки дане питання підлягає з`ясуванню під час підготовчого судового розгляду в порядку позовного провадження, а тому суд доходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.

Суд звертає увагу, що малолітня ОСОБА_4 , яку бажав замінити заявник, є онукою померлої особи, однак доказів цього не надав. Більш того, не залучив орган опіки та піклування в якості заінтересованої особи.

Крім того, у судовому засіданні представник заінтересованої особи - Харківської міської ради заявив клопотання про залишення заяви без розгляду, так як вбачається спір про право, а саме встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини заявнику необхідно для подальшого прийняття спадщини.

У судовому засіданні представник заявника заперечував проти задоволення клопотання, просив заяву задовольнити, зазначив, що належною заінтересованою особою у справі є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка одночасно є донькою заявника та онукою спадкодавця. Жодного спору про право не існує, а відбувається безпідставне припущення цього факту з боку Харківської міської ради.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.

Так, предметом звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті матері заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останньої.

Згідно довідки приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Соболєвої А.В. від 13.10.2023 року, убачається, що відповідно матеріалів спадкової справи № 53/2023, заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 подав син спадкодавця - ОСОБА_1 . Інших заяв про прийняття спадщини від спадкоємців не надходило. Довідка видана станом на 13 жовтня 2023 року.

Разом з тим, під час розгляду справи судом було встановлено, що заявник ОСОБА_1 не є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , ще одним спадкоємцем є донька заявника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, тобто, інших спадкоємців, зокрема, на спадкові права й обов`язки ОСОБА_7 , доньки заявника в цій справі або Харківської міської ради.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В силу приписів ч. ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 12 січня 2022 року у справі № 227/2188/21 (провадження № 61-18156св21) та від 26 січня 2022 року у справі № 568/310/21 (провадження № 61-16757св21).

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про факт, але не спір про цивільне право.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про цивільне право. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання, а одним з критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження судова практика визначає саму можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

У висновках, сформульованих у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 14 квітня 2021 року, справа № 205/2102/19-ц(провадження № 61-872св21) зазначено, що судам необхідно встановити, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто встановити між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Заінтересована особа зазначила про наявність між нею та заявником спору про право, оскільки вона також претендує на спадкове майно, оскільки у разі відсутності спадкоємців за законом та недоведеності факту проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у Харківської міської ради є підстави для звернення до суду із заявою про визнання спадщини відмерлою, яка належала на праві власності спадкодавцю та її передачі у комунальну власність територіальній громаді м. Харкова в порядку ст. 1277 Цивільного кодексу України.

Враховуючи, що в даному випадку заявник звернувся до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлення якого може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, тобто, інших спадкоємців, зокрема, на спадкові права й обов`язки неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доньки заявника в цій справі, а також Харківської міської ради, суд дійшов висновку про наявність спору про право та залишення заяви без розгляду, оскільки встановлення даного факту підлягає розгляду за правилами позовного провадження.

Разом з тим, суд роз`яснює заявнику його право подати позов на загальних підставах.

На підставі викладеного та керуючись ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника заявника про заміну заінтересованої сторони з Харківської міської ради на ОСОБА_4 - відмовити.

Клопотання заінтересованої сторони Харківської міської ради про залишення заяви без розгляду - задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Харківська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 23 лютого 2024 року.

Суддя - О.О. Олійник