Справа № 401/623/23
Провадження №2/401/63/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря Яцини А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську в дистанційному режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ сумісного майна подружжя , зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Пятигорец Володимир Іванович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить ухвалити рішення, яким визнати квартиру АДРЕСА_1 особистою власністю ОСОБА_1 ; визнати автомобіль марки «DACIA SANDERO», 2009 року випуску, об`єм двигуна 1390, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках по кожному.

Ухвалою судді від 27 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху.(а.с. 18-20, т. 1)

15 березня 2023 року представником позивача виконано вимоги ухвали від 27 лютого 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача адвокатом Пятигорец В.І. наведено наступне.

25 травня 2013 року був укладений шлюб між позивачем та відповідачкою.

01 червня 2022 року рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області шлюб між сторонами розірваний.

Під час шлюбу, 23 червня 2017 року позивач за попередньою домовленістю отримав від своєї матері ОСОБА_3 , яка на той час перебувала на роботі в Королівстві Іспанія , в особисту власність банківський переказ в сумі 9973 євро , що по курсу НБУ склало 289 915 грн. 11 коп., для придбання квартири. 04 липня 2017 року за вказані кошти ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 за 76780 грн. 00 коп., відповідно до договору купівлі продажу, що був посвідчений приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Кіровоградської області Бабенком В.М. Оскільки квартира придбана за власні кошти ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_2 до її придбання не має жодного відношення, тому вона є майном, на яке не поширюється сімейно правовий принцип спільності майна подружжя.

Крім того, 26 грудня 2020 року ОСОБА_2 за сумісні кошти подружжя придбала автомобіль марки «DACIA SANDERO», 2009 року випуску, об`єм двигуна 1390, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , якою вона і користується. Вартість автомобіля згідно консультативного висновку ФОП ОСОБА_4 станом на 06 березня 2023 року складає 157538 грн. 00 коп.

З підстав п. 3 ч. 1 ст. 57, ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України представник позивача просить задовольнити позов. (а.с. 2-4,23-24, т.1)

Ухвалою судді від 30 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито у справі загальне позовне провадження. (а.с. 35-36)

08 травня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та просить суд ухвалити рішення, яким визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/ 2 частину вказаної квартири , залишивши у власності ОСОБА_1 1/ 2 частину вказаної квартири; визнати автомобіль марки «DACIA SANDERO», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

В обґрунтування зустрічних позовних вимог наведено наступне.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 травня 2013 року до 01 червня 2022 року. Перебуваючи у шлюбі 04 липня 2017 року вони за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1 , яку за домовленістю між собою оформили на ОСОБА_1 . При цьому про передачу матір`ю ОСОБА_1 будь яких коштів на придбання квартири ОСОБА_2 не відомо. ОСОБА_2 з підстав ст. 60 СК України вважає, що вказана квартира належить їй та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності та у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦК України, ч. 1 ст. 69 СК України підлягає поділу між ними у рівних частках.

Крім того , оскільки ОСОБА_1 не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, починаючи з вересня 2020 року вони фактично припинили шлюбні відносини. Після цього, 26 грудня 2020 року вона, самостійно взявши кредит в банку на суму 130 000 грн. 00 коп., придбала автомобіль марки «DACIA SANDERO», 2009 року випуску, який використовує для власних потреб. Кредит має бути повернутий не пізніше 2025 року, обов`язкові платежі по кредиту вона здійснює за рахунок власних коштів. ОСОБА_1 жодних коштів на придбання автомобіля не давав. Вважає, що з підстав ст. 57 СК України автомобіль має бути визнаний її особистою власністю. (а.с. 62-65, т. 1)

Ухвалою суду від 09 травня 2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 (а.с. 79-80, т. 1)

Ухвалою суду від 20 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с. 161, т.1)

В ході судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 свої позовні вимоги підтримали, в задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Міщенко А.М. позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, зустрічні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Вислухавши доводи сторін та їх представників, свідчення свідків, вивчивши наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25 травня 2013 року сторони зареєстрували шлюб. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 червня 2022 року, яке набрало законної сили 02 липня 2022 року , шлюб між сторонами був розірваний. (а.с. 5-6, т. 1)

23 червня 2017 року ОСОБА_6 через систему SWIFT платежів здійснила переказ у сумі 9973 євро на ім`я ОСОБА_1 . Курс євро за даними НБУ станом на 23 червня 2027 року склав 29,07. (а.с. 7-8, 9, т. 1)

Згідно копії договору купівлі продажу від 04 липня 2017 року , посвідченого приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Кіровоградської області Бабенком В.М., ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1 . Покупець сплатив продавцю за квартиру грошову суму у розмірі 76780 грн. 00 коп. Згідно п. 8 вказаного Договору, покупець набуває вказану квартиру за згодою своєї дружини ОСОБА_2 , що викладено у окремій заяві, яка зберігається у справах нотаріуса. Згідно п. 20 Договору - зміст ст.ст. 229, 230, 231, 233, 234, 235, 237-250, 655, 657, 659, 660 ЦК України, ст.ст. 60-65 СК України сторонам нотаріусом роз`яснено. (а.с. 10-11, т.1)

Згідно копії Договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № НОМЕР_2 від 23 грудня 2020 року, укладеного між АТ «Укрсиббанк» ( Банк) та ОСОБА_2 ( Позичальник) , Банк надав Позичальнику кредит у сумі 130000 грн. 00 коп. для особистих потреб, а саме на споживчі цілі, під чим розуміється придбання вживаного транспортного засобу, зі строком повернення кредиту та плати за користування у строк не пізніше 23 грудня 2025 року. ( а.с. 67-70, 71-72, 73)

Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Кіровоградській області на вимогу суду в порядку витребування доказів надано до матеріалів справи копії документів, на підставі яких ОСОБА_2 набула право власності на автомобіль марки «DACIA SANDERO», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та з яких вбачається, що відповідно до договору № 09/12/20 купівлі продажу від 24 грудня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоцентр Планета А» ( Продавець) та ОСОБА_2 ( Покупець) уклали цей договір, за яким Продавець продав, а Покупець купив автомобіль DACIA SANDERO, 1,4 , куз. НОМЕР_3 за 80 000 грн. 00 коп. Як вбачається з копії заяви № 283430657 від 26 грудня 2020 року, ОСОБА_8 звернулася до ТСЦ 3542 з проханням провести первинну реєстрацію б/в ТЗ , придбаного в торгівельній організації , який ввезено з-за кордону, а саме автомобіля DACIA SANDERO, 2009 року випуску, об`єм двигуна 1390, № кузова НОМЕР_3 ( а.с. 100, 101, 108-110, 111, т.1)

У відповідності до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль DACIA SANDERO, 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 26 грудня 2020 року зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 66, т.1)

Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_1 отримав доходи, з урахуванням суми утриманого податку : у 2014 році 37 101 грн. 25 коп. ( заробітна плата); у 2015 році 114 076 грн. 16 коп. ( виплати військовослужбовцям); у 2016 році 138 672 грн. 13 коп. ( виплати військовослужбовцям); у 2017 році 103 987 грн. 71 коп. ( виплати військовослужбовцям). (а.с. 129-130, т. 1)

Згідно інформації, наданої на вимогу суду в порядку витребування доказів Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26 вересня 2023 року, ОСОБА_9 у період з 01 січня 2018 року по 01 червня 2022 року перетинав кордон України :

-23 лютого 2018 року виїзд через пункт пропуску Мостиська;

-29 квітня 2018 року в`їзд через пункт пропуску Краківець;

-08 березня 2019 року виїзд через пункт пропуску Краківець;

-22 серпня 2019 року - в`їзд через пункт пропуску Краківець;

-18 лютого 2020 року - виїзд через пункт пропуску Краківець;

-18 лютого 2020 року в`їзд через пункт пропуску Краківець;

-18 лютого 2020 року - виїзд через пункт пропуску Краківець;

-01 березня 2020 року - в`їзд через пункт пропуску Краківець;

-11 березня 2020 року - виїзд через пункт пропуску Краківець;

-15 серпня 2020 року в`їзд через пункт пропуску Бориспіль D;

-26 серпня 2020 року - виїзд через пункт пропуску Бориспіль D;

-16 жовтня 2020 року - в`їзд через пункт пропуску Бориспіль D;

-25 жовтня 2020 року - виїзд через пункт пропуску Бориспіль D;

-08 січня 2021 року - в`їзд через пункт пропуску Бориспіль D;

-26 січня 2021 року - виїзд через пункт пропуску Лужанка;

-13 серпня 2021 року - в`їзд через пункт пропуску Бориспіль D;

-23 серпня 2021 року - виїзд через пункт пропуску Грушів;

-02 листопада 2021 року - в`їзд через пункт пропуску Київ ( Жуляни);

-20 листопада 2021 року - виїзд через пункт пропуску Краківець;

-01 травня 2022 року - в`їзд через пункт пропуску Краківець. (а.с. 168, т. 1)

Згідно довідок про нарахування та оплату комунальних послуг, за особовими рахунками по квартирі АДРЕСА_1 , відкритими на ім`я ОСОБА_1 рахується заборгованість: за послуги водопостачання та водовідведення станом на грудень 2023 року у сумі 15 343 грн. 43 коп., за послуги централізованого опалення станом на жовтень 2023 року у сумі 8 444 грн. 20 коп., за використану електроенергію станом на листопада 2023 року у сумі 5585 грн. 36 коп., за послуги МКП «Комбінат комунальних послуг» станом на грудень 2023 року у сумі 4504 грн. 41 коп., за внесками на утримання будинку станом на 20 листопада 2023 року у сумі 6531 грн. 00 коп. (а.с. 215, 216, 217, 218, 219 , т. 1)

В ході судового розгляду були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_10 засвідчив суду, що є другом ОСОБА_1 та підтримує з ним тісні дружні стосунки. Йому відомо, що позивач та відповідачка одружилися у 2013 році, проживали у орендованій квартирі, в 2016 році у них народилася дочка. ОСОБА_11 перебував в зоні АТО, потім проходив службу у військкоматі, потім працював за кордоном. ОСОБА_2 не працювала, сім`ю утримував ОСОБА_1 . В 2017 році постало питання про купівлю квартири і ОСОБА_1 звернувся до своєї матері, яка працювала за кордоном, з проханням надати кошти на придбання квартири. В червні 2017 року мати йому переказала кошти через банк і він разом з ОСОБА_1 ходили у відділення Приватбанку, де ОСОБА_1 замовляв та отримував кошти. На той час ріелтор вже підшукав квартиру і приблизно через тиждень два вони оформили договір купівлі продажу. ОСОБА_1 за власний кошт робив ремонт у квартирі, купував будівельні матеріали для цього, він також фізично допомагав йому у проведенні ремонтних робіт. В 2019 2020 роках ОСОБА_1 був на заробітках за кордоном, відносини з дружиною підтримували на відстані, а коли приїжджав, то був у сім`ї і все у них було добре, про що йому повідомляв ОСОБА_1 . В 2020 році ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ДЕО МАТІЗ, потрапила в ДТП. Автомобіль не підлягав ремонту і виникла потреба у купівлі іншого автомобіля, в зв`язку з чим вона запропонувала ОСОБА_1 отримати кредит в банку. Вони вирішили, що кредит оформить ОСОБА_2 на себе, а ОСОБА_1 буде пересилати кошти на його погашення. Зі слів ОСОБА_1 йому відомо, що так все і відбулося. В 2022 році ОСОБА_1 повідомив йому, що ОСОБА_2 хоче розлучення.

Свідок ОСОБА_3 повідомила суду, що ОСОБА_1 є її сином. Вона 18 років працювала в Іспанії, де накопичила кошти, щоб допомогти синові придбати квартиру. В кінці червня 2017 року ОСОБА_1 зателефонував їй і запитав, чи може вона допомогти купити квартиру, яку він підшукав. Вони домовились, що вона подарує йому кошти, якщо він придбає житло для себе і перевела на відділення Приватбанку 10 000 євро. Вже в липні 2017 року вони оформили купівлю продаж, ціну квартири вона не знає, але гадала, що вона коштує саме 10 000 євро. В листопаді 2020 року ОСОБА_2 потрапила в ДТП, лежала в лікарні. Вона приїхала в Україну з Іспанії , відвідувала невістку в лікарні, хотіла здійснювати догляд за дітьми, проте ОСОБА_2 сказала, що в цьому немає потреби, так як діти знаходяться у її батьків. Зі слів сина та невістки вона знає, що на купівлю машини вони брали кредит в банку. Син казав, що ОСОБА_2 оформила кредит на себе, а він надсилав їй кошти на його погашення, на той час він працював в Чехії.

Свідок ОСОБА_12 засвідчила у суді, що проживає у будинку АДРЕСА_2 . З червня 2020 року вона тісно спілкується з ОСОБА_2 , їх діти ходять до одного класу. Майже щодня бувала в гостях у подружжя ОСОБА_13 . Спочатку вони жили всі разом з дітьми (сином ОСОБА_2 від першого шлюбу та спільною дитиною подружжя ОСОБА_13 ), а потім ОСОБА_1 поїхав на заробітки. Інколи приїжджав додому , днів на 7-10. ОСОБА_2 казала їй, що у них з чоловіком склалися складні стосунки з того часу, як ОСОБА_1 став їздити на заробітки, проте конкретний час погіршення відносин вона вказати не може. Підтвердила, що в серпні 2021 року вона зі своїм чоловіком та подружжям ОСОБА_13 відпочивали на природі, на той час між ними були добрі стосунки. Їй відомо, що ОСОБА_1 спав окремо від ОСОБА_2 , однак це було пов`язано з тим, що вона спала з дітьми, які не хотіли спати окремо, а розмір дивана не дозволяв там спати і ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_14 дала суду показання, з яких вбачається, що з 2020 року тісно спілкується з ОСОБА_2 , яка є її колегою, вони рази працюють у ліцеї «Перспектива», між ними склалися довірливі відносини. Навесні 2020 року ОСОБА_2 їй розповіла, що з чоловіком немає ніяких відносин, він на заробітках та прислав їй смс повідомлення, яке ОСОБА_2 їй показала, у якому вказав, що знайде собі іншу. Зі слів ОСОБА_2 їй також відомо, що одного разу ОСОБА_1 приїхав з заробітків, нічого не привіз , був у стані алкогольного сп`яніння та домагався її у ванній кімнаті, від чого у неї були синці на руках, які свідок бачила. В листопаді 2020 року ОСОБА_2 потрапила в ДТП, лежала в лікарні в тяжкому стані, при цьому чоловік до неї з заробітків не приїхав, фінансово не допоміг, в зв`язку з чим колеги по роботі збирали гроші на її лікування. Також свідок повідомила, що в грудні 2020 року ОСОБА_2 брала кредит в « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за рахунок якого придбала автомобіль. Кошти на погашення цього кредиту ОСОБА_2 сплачувала за рахунок своєї заробітної плати в її присутності, так як вона теж має кредит у цьому ж банку і теж проводила погашення свого кредиту.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, по суті, суд зазначає наступне.

У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 369 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, ст. 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі №339/116/16-ц, а також у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2022 року у справі №676/4308/21.

У разі, якщо спірне майно учасниками справи набуто в період перебування в шлюбі, той факт, що воно зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку в такому майні.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 330/1569/19.

П. 3 ч. 1 ст. 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У відповідності до ч. 6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Згідно зі ст.ст. 69, 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України ).

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено судом вище, сторони , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, придбали 04 липня 20217 року квартиру АДРЕСА_1 та 24 грудня 2020 року автомобіль марки «DACIA SANDERO», 2009 року випуску, об`єм двигуна 1390, номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Спростовуючи поширення правового режиму спільного сумісного майна на квартиру, ОСОБА_1 посилався на те, що спірна квартира, хоча і була набута у період шлюбу з ОСОБА_2 , проте куплена ним виключно за особисті кошти, які у сумі 9970 євро йому передала для придбання квартири його мати ОСОБА_3 , яка , будучи допитаною як свідок зазначила суду, що подарувала вказані кошти своєму синові.

Разом з тим, у відповідності до ч. 5 ст. 719 ЦК України, договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

При цьому в ході судового розгляду справи судом встановлено, що письмовий договір дарування валютних цінностей в порядку ч. 5 ст. 719 ЦК України між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не укладався, відповідно отримані ОСОБА_1 за банківським переводом кошти у сумі 9970 євро за юридичною природою не набули статусу особистих в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України.

Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_3 щодо обставин отримання ОСОБА_1 коштів від ОСОБА_3 не мають для суду правового значення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, суду не підтверджено достатніми доказами, що саме ці кошти були витрачені при укладені договору купівлі продажу на оплату вартості спірної квартири. Так, згідно договору вартість квартири склала 76 780 грн., які буди отримані продавцем від покупця повністю до підписання договору, проте доказів переведення отриманих ОСОБА_1 коштів з євро в гривні матеріали справи не містять. Натомість матеріали справи містять інформацію про доходи позивача в період з 2014 по 2017 роки, розмір яких дозволяє зробити висновки про наявність у подружжя коштів, достатніх на придбання квартири за ціною, що зазначена у договорі.

Окремо суд звертає увагу на те, що у п. 8 Договору купівлі продажу від 04 липня 2017 року зазначено, що покупець набуває вказану квартиру за згодою своєї дружини ОСОБА_2 , що викладено у окремій заяві, яка зберігається у справах нотаріуса. А згідно п. 20 Договору нотаріусом сторонам роз`яснено зміст ст.ст. 60-65 СК України, які регламентують питання права спільної сумісної власності подружжя.

В той же час, під час вчинення зазначеного правочину ОСОБА_1 не повідомив про свій намір придбати квартиру на праві особистої приватної власності, якщо він вважав, що майно придбавалось за його особисті грошові кошти, при цьому нього не було жодних перешкод для зазначення цих обставин безпосередньо в тексті договору купівлі-продажу від 04 липня 2017 року.

Таким чином, оскільки той факт, що квартира АДРЕСА_1 була придбана за особисті кошти ОСОБА_1 не доведений, презумпція спільної сумісної власності не спростована, відтак зазначена квартира підлягає поділу між сторонами у рівних частках.

Стосовно спірного автомобіля марки «DACIA SANDERO», 2009 року випуску, суд зазначає наступне.

Спростовуючи презумпцію права спільної сумісної власності на автомобіль, ОСОБА_2 посилається на те, що даний автомобіль був придбаний нею за кошти, які вона отримала за кредитним договором, погашення якого вона здійснює за особисті кошти, крім того, на час придбання спірного автомобіля вона з ОСОБА_1 проживала окремо і фактично шлюбні відносини між ними були припинені.

При цьому в ході судового розгляду факт окремого проживання сторін на момент придбання спірного автомобіля у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин не знайшов свого підтвердження достатніми доказами.

Натомість судом встановлено, що в період з 23 лютого 2018 року по 01 травня 2022 року ОСОБА_1 періодично виїжджав за межі України , як вбачається з його пояснень, які підтверджуються свідченнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , на заробітки та, повертаючись в Україну, проживав разом з сім`єю. Показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 щодо складності сімейних стосунків позивача та відповідачки жодним чином не свідчать про фактичне припинення шлюбних відносин між подружжям ОСОБА_13 станом на грудень 2020 року.

Факт придбання автомобіля за рахунок коштів, отриманих ОСОБА_2 в кредит від АТ «Укрсиббанк» сторонами визнається.

В той же час, ч. 4 ст. 65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не довела належними та допустимими доказами придбання спірного автомобіля за особисті кошти. Автомобіль був придбаний на запозичені кошти, отримані за договором позики від 23 грудня 2020 року під час шлюбу. Тобто, даний договір укладено в інтересах сім`ї та кошти використані в інтересах сім`ї. Отже фактично автомобіль придбаний за спільні кошти подружжя.

За таких обставин відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України частки сторін по справі у їх спільному майні (автомобілі) є рівними.

Способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя регулюється ст. 71 СК України, якою, зокрема, передбачено таке: майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч. 4 - 5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених ч. 5 ст. 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Позивач ОСОБА_1 не порушував перед судом питання про присудження йому грошової компенсації за частку автомобіля, натомість просив визнати за ним право власності на його частину.

За таких обставин, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на частину автомобіля марки «DACIA SANDERO», 2009 року випуску, об`єм двигуна 1390, який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим суд зауважує, що оскільки автомобіль придбаний сторонами за кредитні кошти, виконання кредитних зобов`язань, які виникли у обох з подружжя, за рахунок коштів одного з них (у тому числі і частково) може бути підставою для вимог до іншого подружжя, в тому числі і за правилами ст. 544 ЦК України.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст.11, 12, 13, 78, 79, 89, 141, 206, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати автомобіль марки «DACIA SANDERO», 2009 року випуску, об`єм двигуна 1390, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

-визнати за ОСОБА_1 право власності на частину автомобіля марки «DACIA SANDERO», 2009 року випуску, об`єм двигуна 1390, номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на частину автомобіля марки «DACIA SANDERO», 2009 року випуску, об`єм двигуна 1390, номер кузова НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання квартири АДРЕСА_1 його особистою приватною власністю відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

-визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання автомобіля марки «DACIA SANDERO», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , її особистою приватною власністю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 грн. 60 коп. судових витрат у вигляді судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом.

Решту судових витрат сторін залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 12 лютого 2024 року.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому відповідного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Відомості про сторін:

-позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ;

-відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.Л.Волошина