Справа № 242/248/24
Провадження №2-о/242/17/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року Селидівським міським судом Донецької області в складі: головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Клименко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона звернулась до Селидівського об`єднаного Пенсійного фонду України з заявою про призначення її пенсії, однак отримала відмову в прийняття документів, оскільки в трудовій книжці серії НОМЕР_1 її дата народження та освіта заповнена іншою ручкою та іншою рукою. Після чого, вона звернулась до відділу кадрів за місцем видачі зазначеної трудової книжки, де було зроблено запис та поставлено печатку про те, що відомості щодо дати та освіти є вірними. Вона звернулась повторно до Селидівського відділу Пенсійного фонду України про призначення пенсії, однак її було відмолено в призначені пенсії рішення № 69 від 11.01.2024 року з вищевказаних підстав. У зв`язку з чим, просить суд встановити факт, що трудова книжка серія НОМЕР_1 виписана 05.06.1984 року на ОСОБА_1 , записані її дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 та освіта іншою ручкою та іншим почерком, дійсно належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 05.02.2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду.

Заявник надала до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутність.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області в судове засідання не з`явився, надав суду відзив на заяву, в якій зазначив, що заявлені вимоги не підлягаю задоволенню. 08.01.2024 заявниця ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки серія НОМЕР_1 . Заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності та рішенням від 11.01.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно із ст. 26 Закону України від 09.07.2003 р. №1058-IV. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи вказаний факт потрібен заявнику для призначення пенсії, в чому її відмовили Головні управління Пенсійного фонду України, отже у поданій заяві наявний спір про право. Головне управління вважає, що оскільки між сторонами виник спір про право на призначення пенсії за віком, заінтересовані особи є суб`єктами владних повноважень, а відтак його слід розглядати виключно у порядку адміністративного судочинства, тобто зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. На підставі викладеного просять суд закрити провадження по справі

Дослідивши матеріали справи, надані докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 08.01.2024 року ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з метою призначення пенсії за віком, однак отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії №69 від 11.01.2024 р., оскільки не зараховано трудову книжку НОМЕР_2 від 05.06.1984 року, у зв`язку з тим, що дата народження в трудовій книжці завірена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, тому згідно ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж.

Згідно з ч. 1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.19, ч.1, п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, окремого провадження, тобто непозовного цивільного судочинства, призначеного для розгляду цивільних справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.6 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч. 2ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім перелічених в частині першій цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Згідно змісту поданої заяви, ОСОБА_1 просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності їй трудової книжки з метою отримання права на пенсію за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю у заявниці необхідного страхового стажу. Зокрема, до такого стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 05.06.1984 року.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637(надалі - Порядок).

За правилами, закріпленими в пунктах 1 та 2 Порядку, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Тобто, встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ, а відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що отримавши відмову в призначенні пенсії, ОСОБА_1 в установленому законом порядку її не оскаржила, а звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Верховний Суд за результатами розгляду справи № 706/1637/16-ц прийняв постанову від 08.10.2018, в якій висловив позицію, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, нарахування надбавок та інших пільг), так як встановлення факту на підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника законом встановлено окремий порядок, з урахуванням якого особа для розгляду питання про підтвердження факту виконання норм обслуговування має звертатися до спеціально створеної Пенсійним фондом комісії та за результатами прийняття цією комісією відповідного рішення, особа не позбавлена можливості його оскаржити в Пенсійному фонді України або до суду. Зокрема, особа має звертатися за захистом свого права, але не із заявою про встановлення факту трудових відносин та фактів щодо трудової діяльності, а зі скаргою на рішення органу Пенсійного фонду за правилами адміністративного судочинства у разі незгоди з таким рішенням.

Аналогічний висновок міститься також у постанові Великої Палати Верхового Суду в справі № 198/623/18 від 04.09.2019.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що наявний спір через відмову органами Пенсійного фонду України в призначенні ОСОБА_1 пенсії, що зумовлено не зарахуванням органами Пенсійного фонду України стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 05.06.1984 року.

Згідно із ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення, здійснюваного державою.

Таким чином, в даних правовідносинах вбачається спір про право на призначення пенсії за віком, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки фактично стосується рішень та дій управління Пенсійного фонду України, його посадових осіб щодо не призначення заявниці пенсії за відсутності необхідного страхового стажу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суддя своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі за заявою ОСОБА_1 необхідно закрити.

Керуючись ст. ст. 255, 315, 260 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя