ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1251/24 Справа № 201/1487/22 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д. Космачевської Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центральний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внескам співвласників об`єднання за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території і судових витрат (суддя першої інстанції Антонюк О.А.)

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центральний» 14 лютого 2022 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внескам співвласників об`єднання за спожиті житлово-комунальні послуги на утримання будинку і прибудинкової території та судових витрат, позовні вимоги змінювалися, доповнювалися і уточнювалися.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року у позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на коpисть Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центpальний» заборгованість по внескам співвласників об`єднання за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 31 037 гpн. 99 коп., витати на пpофесійну пpавову допомогу в сумі 4 000 гpн. (в межах заявлених вимог згідно позову) і судових витрат в сумі 2 481 гpн., а всього 37 518 гpн. 99 коп..

Представник позивача 10 січня 2023 року звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року в задоволені заяви представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центральний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внескам співвласників об`єднання за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території і судових витрат відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для повторного вирішення заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центральний» про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2023 року у задоволені заяви представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центральний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по внескам співвласників об`єднання за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території і судових витрат відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року ухвалу Жовтневого рйонного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2023 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Додатковим рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2023 року заяву представника позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центральний» - Лихопьок Дениса Павловича про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Центральний» понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 9 500 гривень.

Із вказаним додатковим рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 , та подала апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Мотивує скаргу тим, що додаткове рішення було ухвалено за відсутності матеріалів справи № 201/1487/22, без фактичного розгляду справи, що є неприпустимим порушенням.

Вказує, що судом при розгляді справи не було вирішено питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін. У справі не має доказів повноважень позивача в особі «голови правління» ОСББ «Центральний» Кремена М.М., яка є не уповноваженою особою.

ОСОБА_1 просила додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 9500 грн. відмовити.

Також в апеляційній скарзі просила вирішити питання щодо визначення процесуальної правосуб`єктності та постановити окремі ухвали щодо адвоката Лихопьоки Д.П. та судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюка О.А.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить, 31037,99 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму, (2684*100=268400), а тому розгляд справи можливий в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного:

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідачки понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином підтверджено понесені витрати на адвоката.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15 зазначила, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документів, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСББ «Центральний» правнича допомога надавалася Адвокатським бюро «Лихопьок Д.П.», правову допомогу від імені якого позивачу надав адвокат вказаного адвокатського бюро.

Представником позивача у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в особі Адвокатського бюро «Лихопьок Д.П.», правову допомогу від імені якого відповідачу надав адвокат вказаного Адвокатського бюро, а саме: договір про надання правової допомоги № від 14 червня 2021 року, копії актів прийому-передачі послуг від 30.06.2022, 15.10.2022, 10.08.2022 та 20.12.2022 року, адвокатський ордер серія АЕ № 1109121 від 24 грудня 2021 року.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що сума правничої допомоги завищена з огляду на об`єм наданої адвокатом допомоги та витраченим часом, спростовуються матеріалами справи, оскільки як вбачається, з договору про надання правової допомоги, та акту наданих послуг, адвокат представляв інтереси позивача у даній справі більше року, апеляційний суд вважає, що сума яка була стягнута на користь позивача відповідає складності справи на строком розгляду справи.

Що стосується доводів скарги про визначення правосуб`єктності, то апеляційний суд наголошує на тому, що в даному випадку здійснюється апеляційний перегляд додаткового рішення щодо правничої допомоги, судом першої інстанції та апеляційним судом під час перегляду рішення суду надавалась оцінка стосовно прав представника позивача та голови ОСББ «Центральний».

Що стосується доводів постановлення окремих ухвал стосовно адвоката Лихопьоки Д.П. та судді Антонюка О.А., то апеляційний суд таких не вбачає таких підстав, оскільки адвокатом не було порушено вимог чинного законодавства чи адвокатської етики, заперечення відповідачки на дії адвоката, зводиться до не згоди з рішення про стягнення з неї правничої допомоги.

Посилання ОСОБА_1 , що суддею Антонюком О.А. було грубо порушено норми права є безпідставними, оскільки розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення відбувався за наявними матеріалами справи, що також підтверджується протоколом судових засідань.

ОСОБА_1 не була позбавлена права під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення бути присутньою на засіданні чи ознайомитись з матеріалами справи, проте остання проігнорувала та у скарзі посилається на порушення суддю її прав, які не відповідають дійсності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, надаючи оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення, та враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну допомогу у розмірі 9500 гривень, а тому апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська