Дата документу 14.02.2024
Справа № 334/5865/19
Провадження № 2/334/29/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Тимчасової адміністрації «ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» в особі Уповноваженої особи по ліквідації банку, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державної іпотечної установи, третя особа: Приватний нотаріус м. Запоріжжя Журавльов Дмитро Володимирович, про визнання іпотечного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Тимчасової адміністрації «ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» в особі Уповноваженої особи по ліквідації банку, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державної іпотечної установи, третя особа: Приватний нотаріус м. Запоріжжя Журавльов Дмитро Володимирович, про визнання договору кредитної лінії, іпотечного договору недійсними, включення договору кредитної лінії до складу ліквідаційного балансу, визначення природи договору.

У подальшому позов був уточнений, відповідно до якого позивач просив визнати недійним договір іпотеки.

Позов обґрунтований наступним.

Згідно чинного законодавства України на цей час чітко визначено що нотаріусам робити вправлення заборонено:

ч.2 ст.47 ЗУ «Про нотаріат», зазначено: «Тексти нотаріально посвідчуваних правочинів, заяв, засвідчуваних копій (фотокопій) документів і витягів з них, тексти перекладів та заяв повинні бути написані зрозуміло і чітко, дати, що стосуються змісту посвідчуваних правочинів,...»,

ч.3 ст.47 ЗУ «Про нотаріат», зазначено: «Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення,..»,

п.3 гл.9 Наказу МЮУ «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», № 296/5 від 22.02.2012р., зазначено, «3. Перед підписанням документа нотаріус зобов?язаний забезпечити ознайомлення зі змістом документа сторін (учасників).»

Попередніми законодавчими актами було визначено заборона виправлення помилок:

п.2 ч.94 розд.7 Наказ МЮУ «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 20/5 від 03.03.2004р., зазначено: «Унесення змін до договору застави не допускається у разі припинення забезпеченого заставою зобов`язання, заміни зобов`язання іншим зобов`язанням, що виникло після укладення договору застави, включення іпотеки до іпотечного пулу (9), а також у разі наявності заставної тощо.»

З уточненою позовною заявою позивач надає суду копії Іпотечного договору № 3150-0671 від 14.06.2007 р. та Іпотечного договору N?3150-0671/1 від 08.09.2008 р., які можна звірити з оригіналом, а також невизначену копію Іпотечного договору №3150-0671/1 від 08.09.2008р. зі справи за ЄУН № 334/6097/18, яка не відповідає дійсності, але прийнята судом у справі ЄУН № 334/6097/18 як згідна з оригіналом.

Тобто формально існує два іпотечних договори № 3150-0671/1 від 08.09.2008 р., що своєю дією анулюють Іпотечний договір № 3150-0671 від 14.06.2007р. Тож, цим недостовірним документом Банк вводе в заблуду суд. А саме, в копії іпотечного договору №3150-0671/1 від 08.09.2008р., який надано ДІУ до суду у справі за ЄУН № 334/6097/18, відсутні виправлення зроблені та завірені нотаріусом, що підтверджується копією Іпотечного договору, де чітко видно виправлена сума іпотеки на першій та третій сторінках цього Іпотечного договору, а також наявна на третій сторінці цього Іпотечного договору № 3150-0671/1 від 08.09.2008 р.

Третя печатка нотаріуса Журавльова Д.В. з приписом «виправленому вірить». Отже, чи внаслідок допущення технічної помилки чи дійсно зменшеної суми іпотеки, чи навмисної підробки документу виникає наявний спір щодо боргу та суми іпотеки.

Чинним законодавством України зазначено про вчинення обов`язкових дій нотаріусом під час укладання правочинів про іпотеку, а саме:

- згідно ч.7 ст.55 ЗУ «Про нотаріат» зазначено, «Після оформлення встановленого законодавством документа про право власності іпотекодавця на нерухомість, що є предметом іпотеки, іпотекодержатель реєструє у встановленому законом порядку обтяження прав власника на нерухомість. Якщо іпотечним договором передбачено накладення заборони відчуження нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, нотаріус накладає таку заборону за повідомленням іпотекодержателя.

- згідно наказу МОУ «про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства» N? 3253/5 від 22.12.2010р., зазначено, «Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене».

- згідно Наказу МІСУ «Про затвердження Інструкції з діловодства в Міністерстві юстиції України» №973/5 від 02.07.2012р. та Наказу Держспоживстандарту України N? 55 від 07.04.2003р., встановлено Національним стандартом України Державна уніфікована система документації по оформлювання документів ДСТУ 4163-2003 аб3.2 п.7.1 «Документи виготовляють на конторській друкарській машинці або за допомогою комп`ютерної техніки. Подані у подальших положеннях розміри стосуються документів, які мають розмір шрифту 12-14 друкарських пунктів. Окремі внутрішні документи (заяви, пояснювальні й доповідні записки ТОЩО), авторами яких є посадові та інші фізичні особи, дозволено оформлювати рукописним способом.»

Позивач просить визнати недійсним договір Іпотечного договору N?3150-0671/1 від 08.09.2008 р.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги з мотивів, викладених у позові.

В судове засіданні представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не з`явився, повідомлений належним чином.

Представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до суду надано відзив, відповідно до якого зазначили, що, зазначаючи у позовній заяві відповідачами Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Тимчасової адміністрації «ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» в особі Уповноваженої особи по ліквідації банку, позивач неправильно визначився із колом осіб, об`єднавши у статусі відповідача дві різні юридичні особи, тобто пред`явив позов до неналежного відповідача.

Окрім того, позивачем при заявлені позовних вимог не було доведено факту порушення його прав чи інтересів саме Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Просив врахувати пояснення, викладені у відзиві при постановлені рішення у справі.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Надали відзив, відповідно до якого заперечили у можливості задоволення позовних вимог. Зазначили, що 14.06.2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та позивачем був укладений договір про відкриття кредитної лінії №3150-067К. В забезпечення кредитного договору був укладений іпотечний договір №3150-067/1 від 08.09.2008 року.

Після укладення вказаних договорів правовий статус банку змінився, оскільки Постановою НБУ від 17.09.2015 року №612 ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» визнано неплатоспроможним.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізосіб від 17.09.2015 року №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Постановою Правління НБУ від 17.12.2015 року №898 відповідно до ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківську ліцензію АТ «Банк «Фінанси та кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізосіб «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку» від 18.12.2015 року №230 розпочато процедуру ліквідації банку строком з 18.12.2015 р. по 17.12.2017 р.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізосіб від 27.11.2017 року №5175 продовжено строки здійснення процедури ліквідації на два роки по 17.12.2019 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізосіб від 27.11.2017 року №5175 продовжено строки здійснення процедури ліквідації на два роки по 17.12.2020 року включно.

Вказані відомості є загально відомими.

Станом на дату підготовки відзиву ліквідація банку триває, в Єдиному реєстрі юросіб та фізосіб підприємців відсутній запис про припинення АТ «Банк «Фінанси та Кредит», як юридичної особи.

З огляду на це, визначити правонаступника банку на цей час є неможливим.

Листом ДІУ від 12.10.2015 року №7057/11/2 позивача було повідомлено про відступлення права вимоги.

З огляду на це АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не є стороною кредитних відносин, що виникли на підставі договору №3150-067К, а тому не може вчиняти будь-яких дій, що випливають з таких відносин.

Вважають позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача Державної іпотечної установи в судовому засіданні заперечувала можливість задоволення позовних вимог.

14.06.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит»» та ОСОБА_1 був укладений Договір про відкриття кредитної лінії №3150-067К, за умовами якого Банк надав у кредит грошові кошти в розмірі 155000,00 грн. зі строком повернення до 14.06.2019 року, з оплатою процентної ставки 20,0 процентів річних.

14.06.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит»», та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір № 3150-067І, в якому ОСОБА_1 , як Іпотекодавець передає Банку, як Іпотекодержателю наступне нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 1144 кв.м.

14.06.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит»» та ОСОБА_2 (фінансовий поручитель) був укладений Договір поруки № 3150-067П.

11.02.2015 року між Державною Іпотечною Установою та Банком був укладений Договір відступлення права вимоги № 17/4-В, згідно якого Банк передав Установі всі права вимоги за Договором про відкриття кредитної лінії від 14.06.2007 року №3150-067К.

17.09.2015 року на офіційному сайті Національного банку України було розміщено прес реліз в якому зазначено, що відповідно до вимог статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних».

Договір відступлення прав вимоги № 17/4-В набрав чинності 17.09.2015 року. Таким чином, Державна іпотечна установа стала новим Кредитором та Іпотекодержателем за іпотечним кредитом.

16.10.2015 року згідно реєстру поштових відправлень (рекомендованих листів) ОСОБА_1 було відправлено повідомлення про відступлення прав вимоги між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» та Державною іпотечною установою по кредитному договору № 3150-067К від 14.06.2007 р., Іпотечним договором № 3150-067Івід - 14.06.2007 р., Договором поруки № 3150-067П від 14.06.2007 р.

В разі незгоди ОСОБА_1 щодо умов Кредитного договору, він в термін 14 днів, міг повернути Кредитору кошти та розірвати Кредитний договір. Натомість, ОСОБА_1 до 2015 року сплачував платежі по Кредитному договору і його все влаштовувало.

23 серпня 2018 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження у справі № 334/6097/18, провадження № 2/334/3423/18 за позовною заявою Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії.

16.04.2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя з Державної іпотечної установи витребувано оригінали наступних документів: Іпотечний договір № 3150-067І/1 від 08.09.2008 року для огляду в суді; Договір відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року з додатками.

У 2019 році представник ДІУ за вимогою суду надав для ознайомлення та посвідчення судом оригінали документів, що доводять наявність у ДІУ оригіналів кредитного договору, договору поруки, договору відступлення права вимоги.

Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Судом встановлено, що 14 червня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» (далі по тексту ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_1 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії №3150-067К, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 155000,00 грн. позичальник зобов`язується щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості відповідно до Додатку №1, строком до 14 червня 2019 року (т.1 а.с.10-13).

Відповідно до п. 2.1 Договору про відкриття кредитної лінії відсотки за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 20 % річних.

Відповідно до до п. 2.2 вказаного Договору для обліку виданих у рахунок Невстановлювальної кредитної лінії Кредитних ресурсів Банк відкриває Позичальнику Позичковий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.3.2 вказаного Договору позичальник зобов`язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цим Договором до 14 червня 2019 року, погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на Позичковий рахунок. Позичальник зобов`язується щомісячно в строк до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості відповідно до Додатку №1.

08 вересня 2008 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до договору про відкриття кредитної лінії №3150-067К від 14 червня 2007 року, якою було внесено зміни: в п. 2.1 зазначеного кредитного договору, а саме банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 369500, 00 грн, зі сплатою 21,0% процентів річних, в пункт 3.2 - позичальник зобов`язується повністю повернути кредит, отриманий за цим договором до 14 червня 2022 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок щомісяця, в термін з 01 по 10 число кожного місяця згідно графіка заборгованості згідно додатку №1 до додаткової угоди № 1 від 08 вересня 2008 року ( т. 1 а.с. 14-15).

З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 , між банком та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 3150-067І/1 від 08 вересня 2008 року, який було зареєстровано приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовим Д.В., предметом якого є земельна ділянка площею 0,1000 га, що знаходиться у АДРЕСА_1 , якій присвоєно кадастровий номер :04:007:0168, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка набута іпотекодавчем на підставі рішення двадцять другої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради №41/109 від 25 червня 2008 року та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 06 серпня 2008 року, серія ЯЕ №288366, виданого відділом земельних ресурсів у м. Запоріжжя Запорізької області, та зареєстрованого за №68 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі (т.1 а.с.156-157).

Відповідно до листа №7057/11/2 від 12.10.2015 року Державна іпотечна установа повідомила ОСОБА_1 , що 11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та Банком був укладений Договір відступлення права вимоги № 17/4-В по кредитному договору № 3150-067К від 14 червня 2007 року, іпотечним договором № 3150-0671 від 14 червня 2007 року, договором поруки № 3150-067П від 14 серпня 2007 року. (т.1 а.с.24).

Щодо копій іпотечного договору, які надавалися суду слід зазначити наступне.

Стороною позивача було надано копію іпотечного договору № 3150-067І/1 від 08 вересня 2008 року (т.1 а.с.156-157), яка містить виправлення нотаріуса. Вказана копія договору зроблена з оригіналу договору.

Копія іпотечного договору № 3150-067І/1 від 08 вересня 2008 року (т.1. а.с. 16-18, 172-173), яка не містить виправлення нотаріуса, надана також позивачем і виконана з копії вказаного іпотечного договору, виготовленої представником відповідача ДІУ. Проте представником відповідача не було надано для засвідчення судом оригінал вказаного іпотечного договору, що не містить виправлення нотаріуса.

Відповідно до ч.1-ч.6 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В зв`язку із викладеним суд не бере до уваги копії іпотечного договору № 3150-067І/1 від 08 вересня 2008 року (т.1. а.с. 16-18, 172-173), що не містять виправлення нотаріуса.

Щодо доводів позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вказані частини ст.203 Цивільного Кодексу України зазначають наступне:

- Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

- Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

- Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

- Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

- Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже, угода може бути визнана недійсною лише з підстав, передбачених законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною.

В силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Втім, в позовній заяві позивач не обґрунтував, якій саме вимозі ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України оскаржуваний договір не відповідає.

Згідно із пунктом 23 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яку затверджено наказом Міністерства юстиції України від З березня 2004 року № 20/5 (в редакції, яка була чинною на момент посвідчення оспорюваного правочину) (далі-Інструкція) тексти нотаріально посвідчуваних правочинів, засвідчуваних копій (фотокопій) документів і виписок з них, тексти перекладів та заяв повинні бути написані зрозуміло і чітко; числа і строки, що стосуються змісту посвідчуваних правочинів, мають бути позначені хоча б один раз словами, а назви юридичних осіб - без скорочень і із зазначенням їх адреси. У необхідних випадках зазначаються номери рахунків юридичних осіб у банках (кредитних установах), а також дата, місце народження та місце роботи фізичних осіб.

Прізвища, імена, по батькові фізичних осіб, у тому числі представників юридичних осіб, повинні бути написані повністю із зазначенням місця їх проживання. При посвідченні правочинів за участю іноземних громадян зазначається також і їх громадянство.

На нотаріально оформлюваних документах не заповнені до кінця рядки та інші вільні місця прокреслюються, за винятком документів, призначених для дії за кордоном, у яких прокреслення не допускаються. Дописки і виправлення повинні бути застережені нотаріусом перед підписом відповідних осіб (сторін правочинів та інших осіб, які підписали правочин, заяву та ін.) і повторені в кінці посвідчувального напису. При цьому виправлення мають бути зроблені так, щоб усе помилково написане, а потім закреслене можна було прочитати.

Так, дійсно, на першій сторінці іпотечного договору міститься виправлення, а саме:

у пункті 3 у першому реченні: «Узгоджена сторонами ринкова вартість предмету іпотеки, враховуючи оцінку, викладену у Звіті про експертну оцінку становить 210617,00 (двісті десять тисяч шістсот сімнадцять) гривень 00 копійок.» нотаріусом закреслено невірне значення 210617, двісті десять тисяч шістсот сімнадцять, /грив/ень та зверху вказано 179024, сто сімдесят дев`ять двадцять чотири, /грив/ні;

у пункті 5 у реченні: «За даними Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель №01-03/5382з, виданого Управлінням земельних ресурсів у місті Запоріжжі Запорізької області 08.08.2008 року, загальна вартість земельної ділянки становить 237840,00 (двісті тридцять сім вісімсот сорок) гривень 00 копійок.» нотаріусом закреслено невірне значення 237840, двісті тридцять сім вісімсот сорок та зверху вказано 152170, сто п`ятдесят дві сто сімдесят.

Однак, нотаріусом було дотримано вимоги п. 23 Інструкції (в редакції, що була чинною на час укладання договору) та перед підписом сторін Договору іпотеки зроблено застереження: «закреслене «210617», «двісті десять тисяч шістсот сімнадцять», «ень» не читати, дописаному «179024», «сто сімдесят дев`ять двадцять чотири», «ні» вірити», «закреслене «237840», «двісті тридцять сім вісімсот сорок» не читати, дописаному «152170», «сто п`ятдесят дві сто сімдесят» вірити».

Вказане застереження повторено в кінці посвідчувального напису та посвідчено печаткою нотаріуса.

Відповідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав (п. 2 ч. 2 . ст. 16 ЦК України)

Отже, необхідною умовою для визнання недійсним договору є наявність факту порушення таким договором прав та/або інтересів позивача,

Однак, позивачем в позовній заяві не було зазначено та обґрунтовано, в чому, власне, полягає порушення його прав і охоронюваних законом інтересів у зв`язку з наявністю виправлень у договорі іпотеки.

Судом також не встановлено порушення прав позивача, якими діями відповідача ці права порушено, та яким чином визнання правочину недійсним захистить порушене право позивача.

На підставі викладеного керуючись ст. ст.12, 13, 76, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Тимчасової адміністрації «ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»» в особі Уповноваженої особи по ліквідації банку, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Державної іпотечної установи, третя особа: Приватний нотаріус м. Запоріжжя Журавльов Дмитро Володимирович, про визнання іпотечного договору недійсним.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Повний текст виготовлений 14 лютого 2024 року.

Суддя О.М. Гнатюк