Справа № 462/5605/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - Пилип`юк Г. М.

з участю секретаря судового засідання - Кіт В. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Геш І. Ю., звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача 30 000 дол. США, що в еквіваленті на день подання позовної заяви становить 1 125 000 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 01.04.2023 року відповідач надав позивачу розписку, про те, що позичив у останнього тридцять тисяч доларів США, які зобов`язується повернути до 01.05.2023 року. Станом на день подання позовної заяви сума боргу в гривневому еквіваленті становить 1 125 000 грн. (37,50 грн. за 1 дол. США). Відповідач жодних дій по виконанню взятих на себе зобов`язань не вчиняє, не зважаючи на неодноразові звернення позивача до нього. У зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 15.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

Позивач та представник позивача в судове засідання 22.02.2024 року не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. В засіданні 27.11.2023 року представник позивача позов підтримав та представив для огляду оригінал розписки.

Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку загального провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією. В судове засіданні 22.02.2024 року не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судовому засіданні 27.11.2023 року проти задоволення позову не заперечив.

03.10.2023 року від представника позивача на електронну адресу Залізничного районного суду м. Львова надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, зазначив також, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

03.10.2023 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Згідно розписки від 01.04.2023 року ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Залізничним РВ УМВ України у Львівській області, ІПН: НОМЕР_2 отримав від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суму у розмірі 30 000 доларів США терміном 1 місяць, а саме до 01.05.2023 року /а.с. 3/.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положеннями ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається з положень ч. 1, 2 ст. 207 та ч. 2 ст. 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 08.07.2019 у справі № 524/4946/16-ц розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Представник позивача у позовній заяві також покликається на ст. 1049 ЦК України та зазначає, що розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням повернення та дату отримання коштів.

Однак, оглянувши представлену в судовому засіданні розписку, суд приходить до висновку, що така не підтверджує факту укладення договору позики, оскільки розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням повернення такого. Такі дані у розписці відсутні, у ній зазначено, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму у розмірі 30 000 дол. США терміном 1 місяць. Проте, відсутні відомості про отримання в борг з обов`язком повернення, що унеможливлює встановлення судом виникнення між позивачем та відповідачем правовідносин саме за договором позики.

Враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази суд вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і не підтверджуються належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 202, 207, 626, 628, 638, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 12, 13, 18, 76, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду, згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України через Залізничний районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Пилип`юк Г. М.