РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/21758/23

Провадження № 22-ц/4815/143/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О. Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дупака В.Г. на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з заявою, в якій просить встановити, що матір дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дітей і діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають повністю та самостійному вихованні та утриманні батька - ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту.

Роз`яснено заявнику право звернення до суду за вирішенням спору в порядку позовного провадження.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представник ОСОБА_1 - адвокат Дупак В.Г. подав апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення норм матеріального і процесуального права.

Апелянт зазначає про помилкове застосування судом висновків ВП ВС в справі №462/5368/16-ц. Водночас доводить, що заявником були дотримані всі умови визначені в постанові ВП ВС від 10.04.2019 у справі 320/948/18.

Крім цього стверджує, що суд вдався до припущень роблячи висновок про наявність можливості використовувати рішення суду про встановлення факту у іншій судовій справі. Також вважає помилковим твердження суду про можливість підтвердження перебування дітей на самостійному вихованні та утриманні батька у позасудовому порядку.

Посилаючись на ч.3 ст. 2 ЦПК України, Бангалорські принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року та рішення у даній категорії справ інших місцевих судів, вказує на порушення принципу рівності у праві.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу місцевого суду та направити справу для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Згідно з ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

З заяви ОСОБА_1 вбачається, що предметом розгляду у цій справі є встановлення в порядку окремого провадження факту, що має юридичне значення. Зокрема, заявник просить встановити факт, що матір дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дітей і діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають повністю на самостійному вихованні та утриманні батька - ОСОБА_1 .

Метою встановлення факту заявник визначив: захист прав та інтересів дітей, а також своїх прав та інтересів, як батька, що займається вихованням та утриманням дітей.

Разом з цим, суд вважає, що саме по собі встановлення судом факту виховання та утримання дитини батьком без участі матері не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема, мати (батько) має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків батьківських прав через ухиляння його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

При цьому, одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати актом факт відсутності участі батьків у вихованні дитини, або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні та піклуванні.

Такий факт може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав.

Відповідальність щодо виховання дітей покладена на обох батьків, незалежно від того проживають вони разом чи окремо, оскільки обов`язок здійснювати належне виховання та нагляд за малолітнім є рівним для обох з них.

Тому за неналежне виконання обов`язку щодо виховання дітей, передбачена відповідальність.

У своїй заяві ОСОБА_1 фактично просить встановити обставину ухилення матері від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дітей, що спричиняє доведеність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Отже, подана заява не може бути предметом судового розгляду в порядку окремого провадження у цивільній справі, так як законодавством визначено порядок вирішення цього питання у позовному провадженні.

Такі обставини як проживання дітей разом з батьком, виховання та утримання не можуть кваліфікуватись як юридичні факти в розумінні ст. 315 ЦПК України, оскільки пов`язані з виконанням батьками своїх обов`язків, визначених положеннями Сімейного Кодексу України.

Батьківський обов`язок презюмується законодавством і лише під час вирішення сімейних правовідносин він може бути спростований. Тому відсутні підстави для повторення цієї правової аксіоми, шляхом встановлення факту судом, адже він нічого не з`ясовуватиме та не доповнюватиме, а по відношенню до матері дітей буде встановлювати обставину ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту неучасті матері у вихованні дітей та самостійного виховання і утримання батьком дитини не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 . Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дупака В.Г. залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 лютого 2024 року.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.