Номер провадження: 22-ц/813/1714/24
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Драгомерецького М.М.,

Дришлюка А.І.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОМР ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Мирончук Н.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Малиновська державна нотаріальна контора у м. Одеса, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та зміну черги спадкування,

встановив:

04.11.2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: Малиновська державна нотаріальна контора у м. Одеса, Одеська міська рада (далі ОМР), про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та зміну черги спадкування,

В обґрунтування позову, позивач зазначав, що з 2010 року він та ОСОБА_4 почали жити разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належала ОСОБА_4 на праві приватної власності.

30.03.2011 року позивач зареєструвався за вказаною адресою.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. ОСОБА_4 мала слабкий стан здоров`я та часто хворіла. Позивач постійно допомагав і підтримував у всьому ОСОБА_4 , доглядав її і готував їжу, возив на прийоми до лікарів. Починаючи з дня сумісного проживання з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 взяв на себе сплату комунальних послуг, які за останні кілька років налічують більше 20 000, 00 грн. з 2010 по 2019 рік. За весь період сумісного проживання, він неодноразово за власний рахунок купував техніку для квартири ОСОБА_4 , наприклад: у 2012 році - холодильник та газову плиту за 9 147,50 грн., телевізор, марки «Samsung» за 2812, 00 грн., мобільний кондиціонер, марки «DELFA» за 2222,00 грн.; у 2016 році - мікрохвильову піч, марки «Samsung» за 1998,96 грн.; у 2017 році кондиціонер, марки «АС ELECTRIC» за 9298,98 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що 18.02.2019 року складено відповідний актовий запис № 2132, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим Одеським міським ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області. ОСОБА_2 здійснив за свій рахунок поховання ОСОБА_4 , як чоловік померлої, за що сплатив 24 300,00 грн., про що свідчить квитанція від 18.02.2019 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина і ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Також, до державного нотаріуса надійшла заява про прийняття спадщини від племінника померлої - відповідача ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що для вступу у спадщину необхідно надати рішення суду, ОСОБА_2 просив його позовні вимоги задовольнити.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 однією сім`єю разом із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без шлюбу, у період з 2011 року по 17 лютого 2019 рік за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині позовних вимог було відмовлено (т.2,а.с.54-58).

В апеляційній скарзі ОМР ставить питання про скасування заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року, ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.63-77).

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність відповідача ОСОБА_3 , за участю позивача ОСОБА_2 та представника третьої особи ОМР - Романець Ю-В.О., колегія судді виходить із того, що ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час і місце судового засідання шляхом завчасної публікації повідомлення на офіційному веб-сайті Одеського апеляційного суду (т.2, а.с.132, 133).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач довів належними і допустимими доказами факт спільного його проживання з ОСОБА_4 , в період з 2011 року по день її смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В частині позовних вимог про зміну черговості спадкування було відмовлено.

Колегія суддів, погоджуючись з висновком суду, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, частково погоджується з висновком суду про встановлення факту спільного проживання позивача ОСОБА_2 з ОСОБА_4 , в період з 2011 року по день її смерті.

Так, як вбачається з матеріалів справи, квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_4 на праві приватної власності, що не заперечується учасниками справи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, про що 18 лютого 2019 року складено відповідний актовий запис № 2132, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим Одеським міським ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області (т.1, а.с.54, 209).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно: трикімнатну квартиру, розміром 61,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та садовий будинок з прилеглими господарськими будівлями і спорудами в садівничому товаристві «Букет» №44 (т.1, а.с.39, 43)

Після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_2 20.04.2019 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом (т.1, а.с.114).

Також, 26.06.2019 року до державного нотаріуса надійшла заява про прийняття спадщини від племінника померлої, ОСОБА_3 , який мешкає в Російській Федерації м. Астрахань (т.1, а.с.114).

Листом, від 26.07.2019 р. № 3517/02-14, державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Дудінова І.Д. повідомила ОСОБА_3 про те, що родинні зв`язки з померлою ним не підтверджені і що для вступу у спадщину йому необхідно надати оригінали документів, які підтверджують родинні стосунки з померлою (т.1, а.с.137-138).

З матеріалів справи також вбачається, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 12.12.2011 року, ОСОБА_2 з 26.08.1072 року по 12.12.2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . Шлюб було розірвано лише 12.12.2011 року, рішення набрало законної сили - 13.12.11 року (т.1, а.с.207-208).

У зв`язку з цим, рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки визнання факту сумісного проживання позивача ОСОБА_2 з ОСОБА_4 в період, коли він перебував у шлюбі з ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), є незаконним.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що відповідно до Постанови Верховного Суду від 25.04.2019 року, по справі №759/4596/18, якщо особа за вказаний період часу перебувала у зареєстрованому шлюбі, то задоволення заяви призведе до порушення принципу одношлюбності і для встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Більше того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 зазначив, що він проживав разом з ОСОБА_4 , в її квартирі, про яку вказано вище, починаючи з 2012 року, а чому в його позовній заяві зазначено 2010 рік, він не розуміє, оскільки це не відповідає дійсності.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про необхідність зміни періоду, з якого позивач ОСОБА_2 почав сумісно проживати однією семою, як чоловік та жінка з ОСОБА_4 ,та вказати, що цей період розпочинається в 2012 році, а не в 2011 році, як зазначено в оскаржуваному судовому рішенні. При цьому колегія суддів зазначає, що точну дату, з якої позивач ОСОБА_2 почав сумісно проживати однією семою, як чоловік та жінка з ОСОБА_4 , встановити неможливо.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 зареєструвався за адресою вищевказаної квартири 30.03.2011 року (т.1, а.с.21, 54, 209).

Листом, від 26.07.2019 р. № 3518/02-14, державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Дудінова І.Д. повідомила ОСОБА_2 про те, що для вступу у спадщину йому необхідно надати складений на його ім`я заповіт, або документи, які підтверджують родинний зв`язок з померлою, а якщо вони відсутні, то рішення суду, яким буде визначено спадкоємцем якої черги спадкування, згідно статей 1261-1266 ЦК України, він є (т.1, а.с. 139).

Колегія суддів вважає, що позивач ОСОБА_2 довів суду першої інстанції факт свого проживання з ОСОБА_4 в період з 2012 року по день її смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Такого висновку колегія суддів дійшла виходячи з того, що на підтвердження своїх позовних вимог, ОСОБА_2 надав до суду ксерокопії квитанцій про сплату комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_3 (т.1, а.с.7-14 т.1).

Також на підтвердження своїх позовних вимог, ОСОБА_2 надав до суду ксерокопії чеків щодо купівлі телевізора, газової плити та мікрохвильової печі (т.1, а.с.27).

Окрім того, на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 надав до суду ксерокопію документу про те, що він оплатив «ритуальні послуги ОСОБА_4 », у сумі 24 300 грн. (т.1, а.с.32).

Також, позивачем до суду було надано ксерокопію довідки про склад сім`ї і прописку від 05.03.2019 року, видану начальником ЖБК ОСОБА_8 , із якої слідує, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та є чоловіком ОСОБА_4 з 30.03.2011 року (т1, а.с.23).

Таким чином, оскільки зазначені обставини знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, суд дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що в цей період часу позивач фактично проживав з ОСОБА_4 однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, по день її смерті.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що племінник померлої - ОСОБА_9 у своїй заяві про прийняття спадщини також вказав про ОСОБА_2 як про можливого спадкоємця (т.1, а.с.124).

На підтвердження своїх позовних вимог, ОСОБА_2 також надав до суду ксерокопії виписок з медкартки поліклініки про те, що ОСОБА_4 за своє життя знаходилась 4 рази на лікуванні у денному стаціонарі поліклініки: 1) з 03.10.2011 р. по 14.10.2011р. (т.1, а.с.15); 2) з 07.05.2012 р. по 19.05.2015р. (т. 1, а.с.15-звор.); 3) з 12.11.2013 р. по 15.11.2013р. (т.1, а.с.16); 4) з 18.04.2017 р. по 20.04.2017р. (т.1, а.с.16-звор.).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи представника ОМР - ОСОБА_1 з приводу того, що позивач ОСОБА_2 не довів суду факту сумісного проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу у період з 2012 року по 17.02.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , є безпідставними.

Також, ОСОБА_2 на підтвердження своїх позовних вимог, надав до суду ксерокопії виписок які вказують на те, що ОСОБА_4 проходила медичні дослідження, а саме: УЗД (а.с.17 т.1), доплерографію судин (т.1, а.с.17-звор.).

Крім того, ОСОБА_2 надано до суду ксерокопії висновків комп`ютерної томографії головного мозку ОСОБА_4 , згідно до яких: об`ємних і осередкових змін у структурах головного мозку не виявлено (а.с.18- 19 т.1).

Таким чином, за час розгляду справи позивачем ОСОБА_2 до суду не було надано ні медичного висновку, яким було б встановлено безпорадний стан ОСОБА_4 та її потребу в сторонньому догляді, ні висновку судово-медичних експертів, які б підтвердили безпорадний стан ОСОБА_4 та її потребу в сторонньому догляді.

Також, за час розгляду справи стороною позивача не було подано до суду клопотання про призначення та проведення судово-медичної експертизи, висновком якої можливо було б підтверджено важкі захворювання ОСОБА_4 , її безпорадний стан та її потребу в сторонньому догляді.

З огляду на викладені обставини, та враховуючи, що проходження декілька днів на рік курсу лікування у денному стаціонарі, не вказує на важкі захворювання особи, в даному випадку ОСОБА_4 , то суд першої інстанції дійшов правильного висновку по необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зміну черговості спадкування.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити і прийняти у справі постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково та встановити факт проживання ОСОБА_2 однією сім`єю з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу у період з 2012 року по 17.02.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що судове рішення підлягає зміні в частині визначення строку проживання однією сім`єю ОСОБА_2 із ОСОБА_4 . В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін. Тобто, фактично доводи апеляційної інстанції є безпідставними, а тому суд не вирішує питання про часткове повернення ОМР сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст.381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року змінити.

В абзаці другому резолютивної частини заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року слова та цифри: «у період з 2011 року по 17 лютого 2019 року» замінити слова та цифрами: «у період з 2012 року по 17 лютого 2019 року».

В іншій частині заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено 12.02.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк