справа № 492/1225/23
провадження № 2/492/314/24
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2024 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді - Гусєвої Н.Д.,

за участю секретарі судового засідання - Гамурар І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від нарахованої заборгованості зі сплати аліментів, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів, посилаючись на те, що сторони з 2021 року проживають окремо один від одного та між сторонами існувала домовленість про те, що позивач, незважаючи на фактичне припинення шлюбних відносин, продовжуватиме утримувати спільну з відповідачкою дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але відповідачка звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання вказаної дитини та судовим наказом № 492/984/21 від 11 жовтня 2021 року, виданим Арцизьким районним судом Одеської області, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання вказаної дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В період з березня 2022 року по липень 2023 року позивачем були перераховані відповідачці грошові кошти на загальну суму 238500,00 грн. на утримання дитини, однак відповідачка звернулася до виконавчої служби із заявою про примусове виконання вказаного наказу та постановою від 01 серпня 2023 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання зазначеного вище судового наказу, в порядку виконання якого за період з 09 вересня 2021 року по 31 серпня 2023 року позивачу нарахована заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 206690,79 грн. Позивач звернувся до державного виконавця про перерахунок заборгованості по сплаті аліментів, надавши йому розрахункові підтвердження про сплату аліментів у сумі 238500,00 грн., однак державним виконавцем не була зарахована вказана сума грошових коштів в рахунок заборгованості по сплаті аліментів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою.

Позивач та його представниця про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, але до суду від них надійшли заяви, в яких просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідачка про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилась, але до суду від неї надійшла заява, в якій просила суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батька утримувати малолітню дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до квитанцій про переказ особистих коштів № 2Т6Т-ВКВ6-80СК-Х47М, № ХВ0Т-993Е-9484-29АМ від 18 березня 2022 року, № 3В86-СА4С-С73Т-СВАА від 19 квітня 2022 року, № ХРР8-59МХ-3В9Е-24Н2 від 27 квітня 2022 року, № 062М-ТР5А-7Х82-7ХАМ від 30 квітня 2022 року, № Х17К-СНВЕ-Е2ТС-4К6М від 02 травня 2022 року, № Е16С-МРН5-КМТ3-Х50Х від 12 травня 2022 року, № М24Р-А692-5ХТА-12К8 від 26 червня 2022 року, № 3Р8К-3НРХ-АЕС0-8В05 від 06 липня 2022 року, № Т218-1481-Н229-80С7 від 05 серпня 2022 року, № НА5В-Р7К5-9СК2-1Р7А від 08 серпня 2022 року, № 3НС5-Н2ТК-ХМ8С-Е38М, № 2АС1-69М0-81Х3-0ВК9 від 12 вересня 2022 року, № С52Х-3814-АНХ7-2485 від 03 жовтня 2022 року, № Р186-6ЕХА-8ТМХ-098А від 06 жовтня 2022 року, № 241Х-6Е1В-20Н9-3Н21 від 10 листопада 2022 року, № ХТМ3-1Т43-5К42-СХЕ0 від 07 грудня 2022 року, № 3ТН6-Х5АМ-М573-Р6С7 від 19 січня 2023 року, № НКРХ-0834-9Х69-1316 від 13 лютого 2023 року, № МС5С-ТК9В-ААВС-Т8НР від 15 березня 2023 року, № ХА1К-4166-8К94-В61С від 18 квітня 2023 року, № 84Т2-С86С-А1Н7-М7ЕК від 12 травня 2023 року, № 5ТТ0-31Е0-4Ч7М-3ЕС0 від 17 травня 2023 року, № М978-Р37В-202А-Е084 від 18 травня 2023 року, № НХК0-ХХН5-НТСМ-РН64 від 07 червня 2023 року, № Р2М8-РВХТ-351Е-76КА від 12 червня 2023 року, № С248-А7А6-159М-0700 від 12 липня 2023 року, ОСОБА_1 , позивачем у справі, було сплачено на рахунок ОСОБА_2 , відповідачки у справі, аліменти у розмірі 238500,00 грн. (а. с. 17-23).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 01 серпня 2023 року, виданої старшим державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крюковим В.С., відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання судового наказу № 492/984/21 від 11 жовтня 2021 року, виданого Арцизьким районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 (а. с. 6, 7, 8, 40), позивача у справі, на користь ОСОБА_2 , відповідачки у справі, аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто з 09 вересня 2021 року, і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 11).

З довідки про доходи № 133 від 23 серпня 2023 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України м. Одеса, вбачається, що дохід ОСОБА_1 , позивача у справі, за період з вересня 2021 року по липень 2023 року, склав 914017,57 грн., на підставі якої старшим державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крюковим В.С. було складено розрахунок заборгованості по аліментам від 14 вересня 2023 року, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 , позивача у справі, зі сплати аліментів в порядку примусового виконання вищезазначеного судового наказу, за період з 09 вересня 2021 року по 31 серпня 2023 року склала 206690,79 грн. (а. с. 13, 14).

Згідно з листом № 43700/21.12 від 10 жовтня 2023 року, наданим Біляївським відділом державної виконавчої служби в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 08 серпня 2023 року до державного виконавця від ОСОБА_2 , відповідачки у справі, надійшла заява за вх. № 6076/21.12-31, в якій повідомила, що ОСОБА_1 , позивачем у справі, всього сплачено аліментів двома платежами на загальну суму 14000,00 грн., які були враховані державним виконавцем при складенні розрахунку заборгованості (а. с. 15, 16).

За змістом частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно з вимогами частини 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу положень статті 18 Конвенції про права дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з частиною 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин 1, 2 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина.

Відповідно до Сімейного законодавства України обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Згідно з частиною 2 статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналогічна позиція викладена у пункті 22 Постанови Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначається, що суд за передбачених статтею 197 СК України умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості по аліментах. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за аліментами на підставі судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовэязку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. («Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом встановлено, що виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання судового наказу № 492/984/21 від 11 жовтня 2021 року, виданого Арцизьким районним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_1 , позивача у справі, на користь ОСОБА_2 , відповідачки у справі, аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто з 09 вересня 2021 року, і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , було відкрито 01 серпня 2023 року, водночас як судовий наказ видано 11 жовтня 2021 року.

Крім того, старшим державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крюковим В.С. при складенні розрахунку заборгованості не було враховано розрахункові підтвердження, надані ОСОБА_1 , позивачем у справі, про сплату аліментів на користь відповідачки у розмірі 238500,00 грн. для зарахування в рахунок погашення заборгованості, посилаючись на відсутність підтвердження відповідачки ОСОБА_2 відносно суми сплачених позивачем платежів по аліментам на її користь, та відсутністю у наданих позивачем розрахункових документах призначень платежів.

Суд звертає увагу, що Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 206/2658/22 (постанова від 10 серпня 2023 року) про визнання дій державного виконавця, пов`язаних зі складанням розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, - неправомірними, перевіряв наявність підстав для незарахування державним виконавцем квитанцій про сплату аліментів, без зазначення у них відомостей про призначення платежу «аліменти», зазначивши таке: «Суди першої та апеляційної інстанцій, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази, подані учасниками справи, зробили обґрунтовані висновки про те, що оскільки позивач до отримання постанови про відкриття виконавчого провадження у справі, не був ознайомлений із рішенням суду про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання доньки, тому він у здійснених грошових переказах не зазначав відомості про таке призначення платежу як «аліменти», проте незазначення таких даних у квитанціях не спростовує того, що перерахунок коштів на користь стягувача боржник здійснював саме з метою надання утримання дитини…».

Тобто, старшим державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Крюковим В.С. безпідставно не було враховано надані позивачем для перерахування заборгованості розрахункові платежі у розмірі 238500,00 грн.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що державним виконавцем безпідставно не було враховано надані позивачем для перерахування заборгованості розрахункові платежі у розмірі 238500,00 грн., сума яких перевищує суму встановленої державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів, а також неможливість захисту інтересів боржника іншим шляхом, суд дійшов висновку про звільнення позивача від нарахованої заборгованості зі сплати аліментів, нарахованої позивачу за період з 09 вересня 2021 року по 31 серпня 2023 року.

Суд не приймає до уваги: акт від 16 серпня 2023 року, виданий депутатом Біляївської міської ради Івановим В.І. (а. с. 9), оскільки зазначений документи не містить інформацію щодо предмета доказування, в розумінні статті 77 ЦПК України.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищевикладені норми матеріального права, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки зібрані у справі докази вказують на те, що заборгованість позивача зі сплати аліментів за період з 09 вересня 2021 року по 31 серпня 2023 року - відсутня.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням того, що позивачка відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про звільнення від нарахованої заборгованості зі сплати аліментів, оскільки позивач є учасником бойових дій, суд дійшов висновку, що судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь держави у зв`язку з задоволенням позовної вимоги позивача про звільнення від нарахованої заборгованості зі сплати аліментів.

На підставі статті 51 Конституції України, статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», статті 5 Закону України «Про судовий збір», статей 141, 150, 155, 180, 181, 197 СК України, керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 15, 19, 49, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Звільнити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) від нарахованої заборгованості по сплаті аліментів за період з 09 вересня 2021 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 206690 (двісті шість тисяч шістсот дев`яносто) гривень 00 копійок по виконавчому провадженню № НОМЕР_4 Біляївського відділу державної виконавчої служби Одеському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зарахувавши сплачені ОСОБА_1 кошти на рахунки ОСОБА_2 у період з березня 2022 року по липень 2023 року в рахунок заборгованості по зазначеному вище виконавчому провадженню.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Представниця позивача: адвокатка Давидова Олена Юхимівна, місце роботи: вул. О. Янати, буд. № 69, м. Миколаїв Миколаївської області, 54031.

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.