Єдиний унікальний номер судової справи: 479/611/23
Номер провадження: 22-ц/812/100/24 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Темнікової В.І., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання - Голощапової А.О.,

за участю: відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді - Репушевської О.В., в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Другий відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,

в с т а н о в и л а :

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення їх сплати.

Позов обґрунтовувала тим, що з 05 листопада 2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який розірвано рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 09 квітня 2013 року. Під час шлюбу народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу до теперішнього часу проживає разом з нею.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2013 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її користь на утримання дитини - ОСОБА_4 , 2008 року народження, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 квітня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист передано на виконання до Кривоозерського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості станом на 01 квітня 2023 року, яка становить 210 971,34 грн.

Посилаючись на викладене та на те, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача у зв`язку з несплатою відповідачем аліментів, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 210 971, 34 грн. та пеню у розмірі 65 888,46 грн.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 11 липня 2023 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Другий відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

У відзиві на позов від 17 жовтня 2023 року відповідач ОСОБА_1 заперечував проти позову, посилаючись на те, що державним виконавцем Діцуленко Н.І. на його письмове звернення зроблено новий розрахунок заборгованості по аліментам сума якої становить 161 880,73 грн., яку він погасив в повному обсязі 29 вересня 2023 року. Зазначав про те, що рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області, яке набрало законної сили 06 квітня 2023 року розмір аліментів на утримання сина, стягнутий на підставі рішення суду від 17 травня 2013 року було зменшено до частині від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та яке не було враховано Кривоозерським відділом ДВС у зв`язку з чим з квітня 2023 року за виконавчим провадженням із його заробітної плати знімалося не частину, а 50% від доходу, сума переплати складає більше 25 000 грн.

26 жовтня 2023 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив на позов, відповідно до якої остання зробила новий розрахунок пені з врахуванням розрахунку заборгованості по аліментах за період з 03 квітня 2013 року по 01 вересня 2023 року та з врахуванням вимог рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2023 року (справа №479/772/22), просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь пеню в розмірі 62 945,40 грн.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 листопада 2023 року, в якому ухвалою того ж суду виправлена описка, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_1 звертався до Другого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про перерахунок заборгованості аліментів та про надання довідки про відсутність заборгованості за виконавчим листом №479/328/13-ц, оскільки 01 вересня 2023 року ним було проведено оплату в рахунок сплати заборгованості по аліментах у розмірі 162 000 грн. З відповідача за місцем роботи стягуються аліменти, згідно виконавчого провадження №69889803, що підтверджується довідкою відділу бухгалтерського обліку та звітності Державного університету інтелектуальних технологій і зв`язку. Згідно розрахунку зі сплати аліментів, наданого представником третьої особи - ОСОБА_5 станом на 23 жовтня 2023 року у відповідача ОСОБА_1 відсутня заборгованість по сплаті аліментів, переплата становить 8 435,02 грн. За такого, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, просила його скасувати та постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 62 945,40 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не взято до уваги, що заборгованість по сплаті аліментів сплачена відповідачем вже після звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, тобто на період подання позовної заяви до суду у позивачки існувало обґрунтоване вимогами чинного законодавства право на стягнення заборгованості та пені з відповідача. Відповідач був обізнаний про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина та про наявність відкритого виконавчого провадження, але свідомо не сплачував аліменти про що свідчать його звернення до суду з позовними заявами про зменшення розміру аліментів та про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. Відповідачем не доведено відсутність його вини в утворенні заборгованості. При цьому факт наявності заборгованості на момент звернення до суду є доведеним, що в свою чергу призвело для виникнення підстав для стягнення пені.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на те, що апеляційна скарга є необґрунтованою, натомість рішення суду першої інстанції є законним, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила скасувати рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 листопада 2023 року та постановити нове рішення про стягнення з відповідача на її користь пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 62 945,40 грн.

У судове засідання позивачка та представник третьої особи не з`явилися надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши суддю - доповідача, відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України ).

Під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або відмовити в позові (ст. 264 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 09 квітня 2013 року розірвано (а.с.13).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Третім відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 05 лютого 2008 року, актовий запис №167 (а.с.12).

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2013 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_4 , 2008 року народження, у розмірі 1/3 частини заробітку(доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 квітня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14).

20 вересня 2022 року державним виконавцем Кривоозерського відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сигляник Т.В. відкрито виконавче провадження №6989803, згідно виконавчого листа №479/328/13-ц від 27 травня 2013 року, виданого Кривоозерським районним судом Миколаївської області щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_4 , 2008 року народження (а.с.15).

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2023 року, яке набрало законної сили 06 квітня 2023 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2013 року, та ухвалено стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.77-80).

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 10 березня 2023 року №930/5 «Про відділи державної виконавчої служби у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції», Кривоозерський відділом державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) реорганізовано шляхом злиття та утворення Другого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Виконавче провадження №6989803 було передано з Кривоозерського відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Другого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджено даними постанови про прийняття виконавчого провадження від 31 травня 2023 року (а.с.60-61).

Згідно з розрахунком заборгованості від 20 квітня 2023 року, складеного державним виконавцем Кривоозерського відділу ДВС станом на 01 квітня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 за період з вересня 2014 року по березень 2023 року становила 210 971,34 грн (а.с. 16-20).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 уважала, що за період з вересня 2014 року по квітень 2023 року ОСОБА_6 має сплатити пеню у розмірі 65 888,46 грн, розрахунок якої міститься у позовній заяві (а.с. 4-6).

У подальшому ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача пеню за період з 03 квітня 2013 року по 01 вересня 2023 року у розмірі 62 945,40 грн. та навела свій розрахунок пені з урахуванням наданого відповідачем розрахунку заборгованості зробленого старшим державним виконавцем та рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2023 року (а.с. 106-112).

Згідно розрахунку старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Діцуленко Н.І. сума заборгованості ОСОБА_1 за виконавчим листом № 479/328/13-ц станом на 01 вересня 2023 року становить 161 880,78 грн (а.с.113-116).

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Як на підставу задоволення своїх вимог позивачка посилається на те, що у зв`язку з несплатою відповідачем аліментів з 2013 року з його вини виникла заборгованість по аліментам, а відтак наявні всі підстави для стягнення неустойки (пені).

Заперечуючи проти позову, відповідач стверджує про те, що заборгованість була нарахована державним виконавцем невірно, без урахування сплачених ним коштів та рішення суду про зменшення розміру стягнутих з нього аліментів. На теперішній час заборгованість погашення в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення.

Між тим, з таким висновком суду погодитися в повній мірі неможливо з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У даній справі, встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 на підставі рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2013, в якому визнав позов та яке останнім не оскаржувалося має сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , 2008 року народження, у розмірі 1/3 частини заробітку(доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 квітня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний розмір стягнутих з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2023 року, яке набрало законної сили 06 квітня 2023 року змінено до 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З розрахунку старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Діцуленко Н.І. убачається, що за період з 03 квітня 2013 року по 01 вересня 2023 року ОСОБА_1 мав заборгованість у розмірі 161 880,78 грн., яка погашена в повному обсязі.

Отже, наведене свідчить проте, що відповідач достеменно був обізнаний про свій обов`язок щодо щомісячної сплати аліментів на утримання сина, оскільки був присутнім при ухваленні судом рішення про стягнення з нього аліментів та існує незалежно від наявності відкритого виконавчого провадження.

Часткова сплата аліментів у період 2013, 2014, 2015, 2020, 2021 роках також підтверджує обізнаність ОСОБА_1 про існування в нього заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами ту обставину, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, що є його процесуальним обов`язком.

Заборгованість зі сплати аліментів хоча й була погашена відповідачем на час розгляду справи, проте виникла з його вини й існувала протягом тривалого часу, в зв`язку з чим позивачка набула право на стягнення неустойки (пені).

Посилання суду на розгляд заяв ОСОБА_1 у 2023 році у відділах ДВС щодо визначення розміру заборгованості з урахуванням часткової оплати та зміненого розміру стягнутих аліментів на підставі рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 березня 2023 року не свідчить про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості у період з 2013 року по вересень 2023 року.

На вказане суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилково висновку про відсутність підстав для стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Визначаючи розмір неустойки (пені) колегія виходить з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що визначена апеляційним судом сума неустойки (пені) із застосуванням формули та порядку нарахуванню, зазначених у Постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року за період з 03 квітня 2013 року по 01 вересня 2023 року значно перевищує суму зазначену позивачкою ОСОБА_2 у позові, а також враховуючи межі заявлених позовних вимог, колегія вважає, що вимоги про стягнення неустойки (пені) у розмірі 62 945,40 грн. підлягають задоволенню.

За таких обставин, рішення суду на підставі п.п.1, 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, яким стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 03 квітня 2013 року по 01 вересня 2023 року у розмірі 62 945,40 грн.

На підставі ч. 13 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684 грн (1073, 60 грн. - за подачу позову + 1610,40 грн. (1073,60х150%) - за подачу апеляційної скарги).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Другий відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 03 квітня 2013 року по 01 вересня 2023 року у розмірі 62 945,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: В.І. Темнікова

Н.О. Тищук

Повний текст постанови складено 12 лютого 2024 року.