Номер провадження: 22-ц/813/2643/24
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника Бурега Ігоря Володимировича

на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2022 року, ухвалене Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Куриленко О.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який, мотивувала тим, що 02 січня 2021 року о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_2 в м. Одеса, по вул. Генерала Петрова, з боку вул. Радісна в напрямку вул. Іцхака Рабіна, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Caddy», державний номерний знак « НОМЕР_1 », виконуючи правий поворот під час руху в напрямку стрілки зеленого кольору, встановлені на рівні червоного сигналу світлофора, при основному червоному сигналі, не надав дорогу їй як пішоходу, яка перетинала проїзну частину по пішохідному переходу з ліва на право по напрямку руху автомобіля, внаслідок чого відбувся наїзд на неї. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, а вона отримала тілесні ушкодження.

Посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона понесла матеріальних втрат, які виражаються у витратах на лікування та у вартості зіпсованого одягу, взуття та жіночої сумки в загальному розмірі 34 325,40 гривень, а також їй завдано моральну шкоду в сумі 188500,00 гривень, яка виразилась в душевних стражданнях внаслідок настанням події, яка вплинула на її психоемоційний стан, змусивши перебувати в постійному страху за своє здоров`я та життя, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в розмірі 188 500 (сто вісімдесят вісім тисяч п`ятсот) гривень та матеріальну шкоду в розмірі 34325,40 (тридцять чотири тисячі триста двадцять п`ять гривень 40 копійок).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 25830,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 94250 грн.

Ухвалою від 28 вересня 2023 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задовлення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 в особі свого представника Буреги Ігоря Володимировича звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване заочне рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього ( ОСОБА_2 ) матеріальну шкоду в сумі 20995,4 грн, а в частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Доводами апеляційної скарги є те, що судом не враховано, що після настання дорожньо-транспортної пригоди 05 січня 2021 року він оплатив позивачці замовлення на надання медичних послуг в лікарні «Інтосана» в м. Одесі на суму 4835 грн, а тому сума матеріальної шкоди підлягає зменшенню; щодо відшкодування моральної шкоди, вказує на те, що судом не досліджено висновок комісійної судово-медичної експертизи № 271 від 20 квітня 2022 року, проведеної Одеським обласним бюро судово-медичної експертизи, та не взято до уваги, що надана на ім`я позивачки ОСОБА_1 медична документація не містить інформації про наявність на тілі потерпілої синців, садин, набряку м`яких тканин, тощо, поза увагою суду залишились також висновки експертів про те, що враховуючи тілесні ушкодження, які отримала ОСОБА_1 в ході ДТП, можна зробити висновок, що після їх отримання вона могла здійснювати самостійні дії: бігати, ходити, повзати; вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено повноту фізичних страждань потерпілої, не враховано визнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення у повному обсязі та безпідставно і необґрунтовано стягнуто з нього 94250 грн моральної шкоди, в матеріалах справи при цьому відсутній висновок судової психологічної експертизи з метою визначення нематеріальних збитків, а тому визначений самостійно позивачкою розмір моральної шкоди в сумі 188500 грн є неналежним та недопустимим доказом.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Ілянда О.І. доводи апеляційної скарги не визнала, рішення суду як законне та обгрунтоване просила залишити без змін.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що не є перешкодою в розумінні ч. 2 ст. 372 ЦПК України для розгляду справи.

Зокрема, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бурега І.В. є користувачами підсистеми Електронний суд, судове повідомлення про розгляд справи доставлено до його електронного кабінету 18 січня 2024 року о 21:25:44 та підтверджено довідкою про доставку до електронного кабінету електронного документу (а.с. 211). Відповідач відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримав судову повістку-повідомлення 23 січня 2024 року (а.с. 212).

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Крім того, слід врахувати, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон№ 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Статтею 41.1. Закону № 1961-IV передбачено регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів.

По справі відсутні відомості, що на спірні правовідносини розповсюджуються вказані положення закону щодо відшкодування МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих шкоди на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, а також є встановленим, що відповідальність відповідача як володільця джерела підвищеної небезпеки станом на час ДТП не була застрахована відповідно до загальнодоступних відомостей чинності полісу обов`язкового цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів на сайті https://policy-web.mtsbu.ua.

Згідно зі статтею 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

По справі є встановленим та ніким не оспорюються обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02 січня 2021 року о 08 годині 30 хвилин в м. Одеса, по вул. Генерала Петрова за участю позивачки ОСОБА_1 як пішохода та транспортного засобу Volkswagen Caddy», державний номерний знак « НОМЕР_1 » під керуванням відповідача, який виконуючи правий поворот під час руху в напрямку стрілки зеленого кольору, встановлені на рівні червоного сигналу світлофора, при основному червоному сигналі, не надав дорогу позивачці як пішоходу, яка перетинала проїзну частину по пішохідному переходу з ліва на право по напрямку руху автомобіля, внаслідок чого остання отримала легкі тілесні ушкодження.

Внаслідок зазначеної ДТП позивачці було завдано матеріальної шкоди, яка складається із вартості лікування та обстежень у сумі 25830,40 грн, а також моральна шкода, що полягає у фізичних та моральних стражданнях у зв`язку з ушкодженням її здоров`я та додатковими зусиллями для його відновлення, на що витрачали час та кошти, і з урахуванням обставин справи судом погоджено такі втрати у розмірі 94250,00 грн.

Предметом апеляційного перегляду є рішення суду в частині визначеного судом розміру майнової шкоди, оскільки відповідач вважає його необхідним зменшити на 4835,00 грн, які ним особисто сплачена 05 січня 2021 року за обстеження позивачки, а також рішення суду в частині стягнутої моральної (немайнової) шкоди у розмірі 94250,00 грн, оскільки відповідач вважає недоведеним завдання позивачці такої шкоди.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами та ніким по справі не оспорюються такі фактичні обставини.

Відповідно до постанови судді Малиновського районного суду м.Одеси від 12 лютого 2021 року по справі № 521/1041/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2021 року не скасована та набрала законної сили 22 лютого 2021 року, про що на постанові міститься відповідна відмітка (а.с. 8-9).

Постановою суду встановлено, що 02 січня 2021 року о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_2 в м. Одеса, по вул. Генерала Петрова, з боку вул. Радісна в напрямку вул. Іцкаха Рабіна, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Caddy», державний номерний знак « НОМЕР_1 », виконуючи правий поворот під час руху в напрямку стрілки зеленого кольору, встановлені на рівні червоно сигналу світлофора, при основному червоному сигналі, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_1 , яка перетинала проїзну частину по пішохідному переходу з ліва на право по напрямку руху автомобіля внаслідок чого відбувся наїзд на неї, чим порушив п. 16.9 «Правил дорожнього руху України» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, пішохід отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

03 червня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_2 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000694 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 15).

На підставі постанови старшого слідчого ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ст. лейтенанта поліції Спицької А.В. від 01 жовтня 2021 року в приміщенні відділу судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», лікар судово-медичний експерт відділу судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_4 провів судово-медичну експертизу ОСОБА_1 , 1979 року народження.

Згідно висновку експерта № 1964 від 16 листопада 2021 року у ОСОБА_1 згідно медичної довідки МКЛ № 1 від 02 січня 2021 року при зверненні за медичною допомогою та обстеженні спеціаліста були виявлені тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин голови, в ділянці правого ліктьового суглоба та в ділянці таза. Перелічені ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, та могли бути отриманні в умовах ДТП (контакту автомобіля, що рухається, з тілом пішохода). Враховуючи данні медичної документації, слід вважати, що ушкодження могли виникнути незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 02 січня 2021 року. Зазначені ушкодження не були небезпечними для життя, як в сукупності так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм відповідно до п. п. 2.3.5. і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 25-41).

На підставі постанови старшого слідчого ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Спицької А.В. від 29 листопада 2021 року в приміщенні Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи, судово-медична експертна комісія провела комісійну судово-медичну експертизу ОСОБА_1 , 1979 року народження.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 271 від 20 квітня 2022 року у ОСОБА_1 згідно наданої медичної документації та первинного висновку експерта, були виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, забою ділянки правого ліктьового суглоба та тазу. Всі вищеперераховані тілесні ушкодження виникли в результаті дії тупих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобіля в момент контакту з тілом пішохода, а також дорожнє покриття. Тобто, ушкодження могли виникнути в результаті ДТП 02.01.2021.

Зазначені ушкодження не були небезпечними для життя, як в сукупності так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм відповідно до п. п. 2.3.5. і 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Надана медична документація на ім`я ОСОБА_1 не містить обґрунтованих даних, які могли б свідчити про те, що бурсит та синовіїт правого колінного суглоба є наслідками ДТП. Вперше дані діагнози були виставлені через понад 2 місяці після події ДТП, їх наявність не повинна враховуватись при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (а.с. 42-65).

Також позивачкою надано довідку медичного закладу про її доставку до поліклініки бригадою швидкої 02 січня 2021 року о 09.10 год внаслідок ДТП (а.с. 67), довідка КНП «МКЛ № 1» ОМР від 02 січня 2021 року про направлення на рентгенограму кісток тазу, правого локтьового суглоба (а.с. 68), наданий скрининг кісток скелету, протокол компьютерної томографії органів брюшної порожнини, УЗД правого колінного суглоба від 09 березня 2021 року, виписка із медичної амбулаторної картки хворої ОСОБА_1 від 24 березня 2021 року із після травматичними діагнозами (а.с. 74), а також рецепти та квитанції про придбання певних лікарських препаратів (а.с. 88-107), довідку про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 з діагнозом Забій м`яких тканин голови, правого ліктьового суглобу, тазу, дифузний остеохондроз, хлистова травма шиї, строк непрацездатності 12 січня 2021 року - 16 січня 2021 року, 17 січня 2021 року - 21 січня 2021 року, 22 січня 2021 року - 26 січня 2021 року (а.с. 86).

З розрахунку вартості лікування, наданого позивачкою, таке становить 25 830,40 грн (а.с. 134-135).

Задовольняючи позов про відшкодування майнової шкоди частково, суд виходив із того, що позивачкою доведено заподіяння відповідачем матеріальної шкоди на суму 25 830,40 грн та моральної шкоди на суму 94250,00 грн.

Суд відмовив позивачці у стягненні сум витрат на зіпсований одяг з огляду на відсутність належних доказів виду та якості зіпсованого одягу, його вартості тощо. І в цій частині рішення суду ніким не оскаржується.

Переглядаючи вказане судове рішення за доводами апеляційної скарги щодо стягнення майнової шкоди, колегія суддів погоджує висновок суду про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки 25830,40 грн, оскільки відповідачем ставиться питання лише про зменшення вказаного розміру на сплачену ним вартість обстеження позивачки від 05 січня 2021 року у розмірі 4835, 00 грн, про що він надає квитанцію (а.с. 193).

Проте, таке не може бути взято до уваги, оскільки позивачкою вказана сума не включена до разрахунку загальної вартості лікування та обстеження.

Отже, наведений довод апеляційної скарги не впливає на правильно визначений судом розмір відшкодування майнової шкоди.

Що стосується вимог апеляційної скарги про скасування судового рішення та відмову у задоволенні позову про стягнення немайнової (моральної) шкоди повністю, то колегія суддів зазначає, що судом не в повному обсязі враховано характер правопорушення, яке вчинено з необережною формою вини, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої через отримання нею легких тілесних ушкоджень, тривалості тимчасової непрацездатності, яке мало місце згідно наданої медичної документації з 12 січня 2021 року - 16 січня 2021 року, 17 січня 2021 року - 21 січня 2021 року, 22 січня 2021 року - 26 січня 2021 року (а.с. 86), ступеня вини відповідача та його наступної поведінки, який згідно наданих відомостей після ДТП сплачував частково витрати на обстеження позивачки, про що надає відомості і що не оспорювалося представником позивачки в суді апеляційної інстанції, і що свідчить про його намагання нівелювати негативні наслідки скоєного, а також вимоги розумності і справедливості.

Не може бути взято до уваги на підтвердження завданої позивачці моральної шкоди у розмірі, про який вона просить, медична картки № 1088/1-315 ОСОБА_1 щодо її лікування в психоневрологічному відділенні № 25 КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ОМР з 03 червня 2021 року по 02 липня 2021 року, оскільки анамнез хвороби про певні наслідки ДТП вказаний зі слів потерпілої, а у експертному висновку № 271 від 20 квітня 2022 року Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи експертом зазначено, що з медичних карт стаціонарного хворого № 697/1 та № 1088/1 КНП «ООМЦПЗ» відомо, що ОСОБА_1 проходила лікування з 09 квітня - 07 травня 2021 року та з 03 червня - 02 липня 2021 року по діагнозу: «Розлад адаптації. Пролонгована змішана тривожна та депресивна реакція». Встановлення характеру психічного розладу та причинно-наслідкового зв`язку між ушкодженнями і розвитком психічного розладу, а також, його судово-медична оцінка, може бути вирішена шляхом проведення комплексної судово-медичної та судово-психіатричної експертизи (а.с. 61).

Відповідні експертні висновки в матеріалах справи відсутні і за матеріалами справи такі не призначалися та не проводилися.

Інші докази про наявність та зв`язок психоемоційних порушень позивачки із ДТП по справі відсутні.

Позивачкою не в повній мірі доведено тяжкість вимушених змін у її життєвих та виробничих обставинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо, а тому з урахуванням обставин, що мають істотне значення, вимог розумності і справедливості колегія суддів вважає обґрунтованим розмір завданої позивачці моральної (немайнової) шкоди у розмірі 20000 грн.

Зменшуючи розмір моральної шкоди порівняно із судом першої інстанції, колегія суддів враховує все наведене у сукупності та зазначає про часткове доведення позивачкою своїх позовних вимог щодо кожного із вказаного нею критерію визначення розміру моральної шкоди.

У відповідності до частини третьої та четвертої статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказана невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального права у відповідності до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду та зменшенню стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди - з 94250 грн до 20000 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника Бурега Ігоря Володимировича задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2022 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди - з 94250 грн до 20000 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 23 лютого 2024 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко