ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/557/22 Номер провадження 22-ц/814/1167/24Головуючий у 1-й інстанції Кулик Н.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: представника позивача адвоката Овчаренко Я.О.,

розглянувши в режимі відеоконференції в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди земельної ділянки

за апеляційними скаргами адвоката Мельникова Дениса Олександровича в інтересах приватного підприємства «Агроекологія»

на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2023 року, зі складанням повного тексту 20.10.2023 року

та на додаткове рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2023 року, прийнятих під головуванням судді Кулик Н.В. в сел.Шишаки,-

в с т а н о в и в :

В червні 2022 року адвокат Овчаренко Я.О., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Зазначала, що батьком позивача- ОСОБА_2 та ПП «Агроекологія» 06 травня 2008 року був укладений договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :00:019:0026, загальною площею 3. 7793 га. Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 05 червня 2012 року, яке набрало законної сили 18 червня 2012 року, за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове майно померлого батька, в тому числі й на зазначену земельну ділянку.

12 вересня 2012 року ОСОБА_1 виданий Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯМ № 261104

04 липня 2012 року позивачем з ПП «Агроекологія» підписаний договір оренди землі, однак примірник договору наданий їй не був, остання його отримала лише у липні 2019 року, що зазначено в мотивувальній частині рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2021 року у справі № 551/1336/20.

Після підписання договору оренди, відповідач виплатив ОСОБА_1 орендну плати за 2011 рік та частину 2012 року.

Однак, починаючи із 2013 року і до 2018/2019 років орендна плата виплачується за односторонньою ініціативою відповідача: у непогодженій формі, із систематичною недоплатою, а деякі роки проходили без виплат взагалі.

Жодного разу при переданні продукції в рахунок орендної плати відповідач не надав інформацію про якість продукції, її кількість, яка повинна відповідати розміру орендної плати у грошовій формі, не погоджував з позивачем ринкову ціну на продукцію, відповідно до якої і повинні проходити розрахунки у натуральній формі.

Вказане свідчить, на думку позивача, про систематичність несплати відповідачем орендної плати у розмірі, формі та в строки, визначені договором оренди, що є істотним порушенням його умов, яке позбавляє позивача, як орендодавця, можливості отримати гарантовані договором грошові кошти за використання відповідачем, належної позивачу, земельної ділянки, а тому просила розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений 04.07.2012 року.

Окрім того, вказувала, що відповідач недобросовісно вчинив дії щодо тривалого продовження оренди без урахування волевиявлення позивача, оскільки договір оренди від 04 липня 2012 року було зареєстровано ПП «Агроекологія» лише 28 жовтня 2014 року, тобто тільки через 2 роки і 3 місяці.

Отже, орендарем було штучно збільшено строк оренди з 25 років до 27 років і 3 - х місяців, що суперечить домовленостям, до яких дійшли сторони договору та є окремою підставою для розірвання договору в односторонньому порядку на підставі ст.651 ЦК України.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2023 позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :00:019:0026, який 04 липня 2012 року укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством « Агроекологія ».

Стягнуто з Приватного підприємства « Агроекологія » на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не надав суду доказів того, що ПП « Агроекологія» здійснювало дії щодо належного виконання договору оренди землі щодо сплати орендної плати за 2019-2021 роки допустило систематичне істотне порушення умов договору оренди, а саме несплату орендної плати.

Додатковим рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2023 року стягнуто з Приватного підприємства « Агроекологія » на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 46 000 грн.

Рішення оскаржив представник ПП « Агроекологія » , в апеляційній скарзі вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенняя норм матеріального та процесуального права, суд неправильно визначив істотні обставини справи, безпідставно відкинувши подані відповідачем докази належного та своєчасного виконання договірних зобов`язань, не дав належної оцінки істотним обставинам справи, у зв`язку з чим просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Вказує, що з урахуванням отриманої натуроплати та орендної плати, яка перевищувала визначений договором розмір, позивач звернулась з завідомо штучним позовом за відсутності жодних ознак порушення її прав.

При цьому за період з 2016 по 2021 роки позивач отримала від підприємства в рахунок орендної плати за договором оренди землі 78 545,54 грн., хоча за умовами договору цей розмір становить 27 997,49 грн., сплативши таким чином у 2.8 рази більше,ніж погоджено сторонами.

Наголошує, що рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2021 року у справі № 551/1336/20 між тими ж сторонами встановлено факт виплати позивачу орендної плати за даним договором оренди землі, що звільняє відповідача в силу приписів ст.82 ЦПК України від доказування цих обставин.

Крім того, районний суд не взяв до уваги наданий відповідачем на підтвердження своєчасного виконання грошових зобов`язань перед позивачем у 2019-2022 роках списки згрупованих поштових переказів ПП « Агроекологія » за формою № 103-1 та платіжні документи про безготівковий перерахунок на користь АТ «Укрпошта» за відповідні періоди.

Між тим, Правилами надання послуг поштового зв`язку визначена процедура поштового переказу, яка була дотримана підприємством.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення районного суду щодо стягнення судових витрат за надану правничу допомогу, представник ПП « Агроекологія » звертає увагу на те, що визначений в позовній заяві орієнтовний розмір цих витрат значно зріс - на 50%, а сама сума є незрозумілою з огляду на відсутність у позивача доходів, адже єдиним джерелом її доходів є виплати відповідача.

Суд першої інстанції не врахував наведеного, неправильно застосував норми процесуального права та конкретні обставини справи, не оцінив рівень адвокатських послуг, а тому просив скасувати додаткове рішення та відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційні скарги представник позивача адвокат Овчаренко Я.О. вважає рішення (основне та додаткове ) районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність відповідача, представник якого належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте не вийшов на відеозв`язок. При цьому відповідно до ч. 5ст.212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що

06 травня 2008 року батьком позивача - ОСОБА_2 та ПП « Агроекологія » укладено договір оренди строком на 25 років земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 3.78 га, яка розташована на території Михайликівської сільської ради Шишацького району Полтавської області.

Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 успадкувала належну йому земельну ділянку, на яку їй 12 вересня 2012 року виданий Державний акт серії ЯМ № 261104.

04 липня 2012 року ОСОБА_1 та ПП « Агроекологія» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, площею 3.78 га, строком на 25 років. Державна реєстрація договору відбулась 28 жовтня 2014 року.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 84 840 грн. 72 коп. Відповідно до п. 9 Договору, орендна плати вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % відсотків від нормативної грошової оцінки. За згодою сторін у будь - якій формі / грошовій, натуральній або відробітковій / частка та строки виплати якої зазначаються в окремій угоді, яка щорічно до початку чергового року оренди укладається між Орендодавцем та Орендарем і є додатком до даного Договору.

Додатковою угодою від 10 липня 2016 року збільшено розмір орендної плати до 6% нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Визначено, що сторони можуть домовитись про виплату орендної плати у натуральному вигляді або відробітковій формі .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказувала на систематичне порушення орендарем строків та обсягу виплаченої орендної плати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції констатував, що відповідач не надав суду доказів того, що ПП « Агроекологія» здійснювало дії щодо належного виконання договору оренди землі щодо сплати орендної плати за 2019-2021 роки допустило систематичне істотне порушення умов договору оренди, а саме несплату орендної плати. Крім того, несвоєчасне проведення державної реєстрації договору оренди землі призвело до штучного збільшення строку дії договору без урахування волевиявлення орендодавця та фактично створило умови, за яких строк дії договору збільшився з 25 років, визначених умовами договору, до 27 років.

Колегія суддів погоджується з даним висновком районного суду.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою статті 409 ЦК України встановлено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про орендну землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 21 цього ж Закону визначає орендну плату за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати ( ст.24 Закону).

За змістом частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Так, пунктами 11-12 договору від 04 липня 2012 року, укладеного між сторонами, визначено, що орендна плата вноситься на протязі року, але не пізніше 31 грудня поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами.

Проте, надані відповідачем відомості на видачу в рахунок орендної плати сільгоспродукції не підтверджені актами, як то визначено умовами договору, що позбавляє суд можливості визначити грошовий еквівалент таких дій та період, за який вони здійснювались.

У відповідності до ст. 12,13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Всупереч вимогам вказаних статей, відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували факти конкретних календарних дат виплати орендної плати.

Доводи апеляційної скарги щодо невірної оцінки районним судом наданих районному суду списків згрупованих поштових переказів ПП « Агроекологія » за формою № 103-1 та платіжні документи про безготівковий перерахунок на користь АТ «Укрпошта» за 2019-2021 роки, колегією суддів оцінюються як неналежні докази, адже не підтверджують за який саме рік виплачена орендна плата та не містять дат сум переказів ОСОБА_1 ( т.2, а.с.54,57,72).

Не підтверджують цих обставин також надані акти наданих послуг протягом 2019-2021 років, що складені між АТ «Укрпошта» та ПП « Агроекологія », оскільки стосуються взаємовідносин між цими юридичними особами.

Посилання у зв`язку з цим представника ПП « Агроекологія » на постанову Верховного Суду від 09 квітня 2021 року у справі № 467/185/19 також не спростовує висновків районного суду в цій частині, так як у зазначеній постанові було встановлено, що в конкретну дату відповідачем на адресу місця проживання позивача здійснено поштовий переказ коштів у відповідній сумі у рахунок орендної плати за відповідний рік, що підтверджується списком згрупованих поштових переказів відправника та квитанцією про його оплату з відбитком календарного штемпеля відділення поштового зв`язку від конкретної дати.

Надані ж відповідачем у даній справі документи таких реквізитів не містять.

Помилковим є твердження в апеляційній скарзі про те, що рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2021 року у справі № 551/1336/20 між тими ж сторонами встановлено факт виплати позивачу орендної плати за даним договором оренди землі. Між тим, зазначеним рішенням встановлено, що починаючи з 2012 року, позивач на протязі декількох років отримувала від ПП « Агроекологія » орендну плату за вказану земельну ділянку ( т.1, зворот а.с.67), отже обставини, встановлені зазначеним рішенням не відноситься до спірного періоду у даній справі.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що за 2019-2021 роки відповідач допустив систематичне істотне порушення умов договору оренди, а саме несплату орендної плати.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду вже робила правовий висновок щодо поняття систематичності несплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, рішення районного суду узгоджується з наведеною постановою.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції щодо розірвання спірного договору оренди землі від 04 липня 2012 року на підставі положень ст.651 ЦК України щодо штучного збільшення строку договору шляхом несвоєчасно проведеної його державної реєстрації.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 січня 2020 року у справі 322/1178/17 зазначила, що обов`язок забезпечити державну реєстрацію договору оренди покладено на орендаря.

Згідно із частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом.

У пункті «ї» частини першої статті 211 ЗК України передбачено, що порушенням земельного законодавства є, зокрема, ухилення від державної реєстрації земельних ділянок.

Колегія суддів вбачає наявність об`єктивних обставин, що вказують на наявність значної міри позбавлення того, на що орендодавець- ОСОБА_1 розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки щодо строку дії договору 25 років з часу передачі земельної ділянки, а не 27 років і майже 4 місяця та не мала можливості контролювати дії орендаря з державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, позаяк навіть належний їй примірник договору був вручений тільки 02.07.2019 року.

Отже, вірним є висновок районного суду про те, що несвоєчасне проведення державної реєстрації оскаржуваного договору оренди землі свідчить про істотне порушення умов договору, що призвело до фактичного продовження терміну оренди земельної ділянки, належної позивачу на праві власності, на більше ніж два роки поза волею орендодавця, внаслідок чого позивачка значною мірою була позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За таких обставин рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2023 року слід залишити без змін, як таке, що відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі, яка підлягає залишенню без задоволення.

Разом з тим, обговорюючи доводи апеляційної скарги представника ПП «Агроекологія » на додаткове рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2023 року щодо стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу в розмірі 46 000 грн., колегія суддів виходить з положень, визначених ст. 137 ЦПК України.

Цивільним процесуальним законом визначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу у справі.

У постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19) Верховний Суд наголосив, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи».

Представник відповідача заперечував щодо задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, зокрема, посилаючись на фактичність таких витрат.

Проте, суду не надано документів, що свідчать про оплату гонорару адвоката, не дивлячись на те, що за умовами укладеного договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визначено, що оплата гонорару адвоката здійснюється протягом 3 банківських днів з моменту виставлення адвокатом рахунку-фактури клієнту шляхом перерахування грошових коштів клієнтом на розрахунковий рахунок адвоката. Такий рахунок був виписаний ОСОБА_3 18.10.2023 року, однак не оплачений ОСОБА_1 .

Крім того, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат заявлена до стягнення сума гонорару успіху в розмірі 5000 грн. не може оцінюватись судом виходячи суто з такої домовленості сторін у договорі про надання правничої допомоги, а повинна оцінюватись на предмет її пропорційності, необхідності, неминучості порівняно з фактично понесеними витратами на правничу допомогу.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат (відшкодування їх за рахунок іншої сторони) у формі «гонорару успіху», суд повинен виходити не з договору між адвокатом та клієнтом, який створює саме для них права та обов`язки, та погодженого ними розміру гонорару (в даному випадку вирахуваного ними у відсотковому співвідношенні від суми незадоволених позовних вимог), а й з пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи, які визначені адвокатом та оцінені судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи. Адже саме розмір витрат, понесених відповідачем на фактично надані реальні та неминучі послуги на правничу допомогу, і саме з метою досягнення певного правового результату вирішення конфлікту сторін - відмови позивачеві у позові, кореспондується з витратами, які має право відшкодувати на свою користь відповідач як судові витрати, понесені ним на сплату гонорару успіху, за рахунок позивача.

Враховуючи наведене та визначені, зокрема, частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причинно пов`язаних з розглядом справи на підставі акту прийому-передачі наданої правничої допомоги адвокатом Овчаренко Я.О. та позивачем ОСОБА_1 від 18.10.2023 року, колегія суддів дійшла висновку, що розумним та справедливим у даному випадку буде стягнення з ПП « Агроекологія » на користь ОСОБА_1 витрат у формі «гонорару успіху» в розмірі 15 000 грн.

Таким чином, апеляційна скарга представника відповідача на додаткове рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2023 року підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2023 року- зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Мельникова Дениса Олександровича в інтересах приватного підприємства «Агроекологія» на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2023 року залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 13 жовтня 2023 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката Мельникова Дениса Олександровича в інтересах приватного підприємства «Агроекологія» на додаткове рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2023 року задовольнити частково.

Змінити додаткове рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2023 року, зменшивши розмір судових витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з приватного підприємства «Агроекологія» на користь ОСОБА_1 з 46 000 грн. до 15 000 грн.(п`ятнадцять тисяч гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.02.2024 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна