Справа № 761/2435/23
Провадження № 2/761/3066/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Волошин В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до заступника начальника Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Києві Іванець Ольги про визнання бездіяльності незаконною; відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2023р. на адресу Шевченківського районного суду м. Києва були повернуті матеріали цивільної справи № 761/2435/23, після перегляду в апеляційному порядку ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2023р. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2023р. позов було залишено без руху.

29 січня 2024р. на адресу суду надійшла заява про усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви було встановлено, що необхідно відмовити у відкритті провадження за даним позовом в частині наступних заявлених вимог:

-визнати незаконною бездіяльність відповідача у невнесенні до ЄРДР відомостей за заявою позивача про вчинення кримінального правопорушення при її отриманні ТУ ДБР 21 лютого 2020р.;

-постановити окрему ухвалу про можливу наявність в незаконній бездіяльності відповідача ознак кримінального правопорушення за ст. 367 КК України, яку направити Генеральному прокурору для проведення перевірки та прийняття рішення згідно КПК України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За правилами частини першої статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303, 314 - 316 КПК України.

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування (ч. 1 ст. 303 КПК України).

Згідно із частиною 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

З огляду на викладене, законодавством визначено суб`єктний склад, процедуру ініціювання і початку досудового розслідування, а також порядок оскарження дій чи бездіяльності слідчого або прокурора у разі нездійснення ними процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, законодавцем визначена чітка процесуальна можливість особи на оскарження дій слідчого, у разі незгоди з ними.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження по справі в частині заявлених вимог:

-визнати незаконною бездіяльність відповідача у невнесенні до ЄРДР відомостей за заявою позивача про вчинення кримінального правопорушення при її отриманні ТУ ДБР 21 лютого 2020р.;

-постановити окрему ухвалу про можливу наявність в незаконній бездіяльності відповідача ознак кримінального правопорушення за ст. 367 КК України, яку направити Генеральному прокурору для проведення перевірки та прийняття рішення згідно КПК України,

оскільки цей спір в частині зазначених вимог не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви в частині заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди судом було встановлено, що остання подана з порушенням вимог ст. 175, ЦПК України.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, зазначив відповідачем заступника начальника Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві Іванець Ольгу.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно з п. 30 постанови Великої палати Верховного Суду від 27 листопада 2019р. по справі №242/4741/16-ц належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду

Таким чином, позивачу необхідно уточнити коло учасників у вказаній справі та надати суду копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись ст. ст. 2, 175, 186, 258-261, 268, 315, 353-355 ЦПК України; ст. ст. 171, 303 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Києві Іванець Ольги про визнання бездіяльності незаконною; стягнення моральної шкоди в частині:

-визнання незаконною бездіяльність відповідача у невнесенні до ЄРДР відомостей за заявою позивача про вчинення кримінального правопорушення при її отриманні ТУ ДБР 21 лютого 2020р.;

-постановити окрему ухвалу про можливу наявність в незаконній бездіяльності відповідача ознак кримінального правопорушення за ст. 367 КК України, яку направити Генеральному прокурору для проведення перевірки та прийняття рішення згідно КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що з вказаними вимогами необхідно звертатись в порядку кримінального судочинства.

Позовну заяву ОСОБА_1 до заступника начальника Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Києві Іванець Ольги про відшкодування моральної шкоди, - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У випадку невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: