У Х В А Л А

"23" лютого 2024 р.

м. Київ

справа № 755/2772/24

провадження № 2/755/2754/24

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши клопотання позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зміну порядку розгляду справи, подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визначення порядку користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулись позивачі з позовом до ОСОБА_3 , про визначення порядку користування квартирою.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику/повідомлення сторін.

При вирішенні питання про визначення порядку розгляду справи, суддею ураховано предмет її розгляду, який не належить до переліку справ, що підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України), ураховано немайновий характер справи та належність справи до категорії незначної складності, тому суд дійшов висновку, що дану справу доцільно розглянути у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику сторін, роз`яснивши учасникам судового розгляду їх процесуальні права, відповідно до статті 274 ЦПК України.

23 лютого 2024 року позивачами до суду подано письмове клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом/повідомленням сторін, вказуючи на те, що ухвала суду про відкриття провадження у справі від 15.02.2024 року містить положення про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , однак дана особа позивачам є невідомою, тому останні вважають, що для зясування вказаної обставини слід змінити порядок розгляду справи.

Вивчивши матеріали поданої заяви, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 Цивільного процесуального кодексу України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Рішення суду першої інстанції має властивість незмінності, тобто суд, який постановив рішення, за загальним правилом не може сам скасовувати або змінювати своє рішення. Чіткість - це одна з вимог, якій має задовольняти рішення суду першої інстанції. На відміну від ясності, що є вимогою до форми викладу, чіткість є вимогою до змісту рішення. Відповідно до цієї вимоги рішення має бути викладене чітко, грамотно, не повинно містити помилок, описок, явних арифметичних помилок. Невиконання цієї вимоги може бути усунуто шляхом їх виправлення.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.

Суд може виправити лише ті описки та арифметичні помилки, яких він сам припустився.

Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи № 755/2772/24, судом встановлено допущення описки в ухвалі суду від 15 лютого 2024 року щодо помилкового зазначення в мотивувальній частині ухвали про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , що підлягає виправленню шляхом постановлення даної ухвали суду.

Згідно ч. 2, 4, 6 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування;

3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу;

5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. (ч. 2 ст. 274 ЦПК України)

Як убачається із змісту ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року судом при визначенні порядку розгляду справи ураховано предмет її розгляду, який не належить до переліку справ, що підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження ( ч. 4 ст. 274 ЦПК України), ураховано немайновий характер позовних вимог, дана справа відноситься до категорії справ незначної складності, яку за правилами статей 19, 274, 279 ЦПК України доцільно розглянути у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику сторін, роз`яснивши учасникам судового розгляду їх процесуальні права, відповідно до статті 274 ЦПК України.

ЄСПЛ неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Так, у рішенні від 25 квітня 2002 року ЄСПЛ визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Варела Ассаліно проти Португалії» («Varela Assalino v. Portugal», заява № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. Заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права, а саме тлумачення норм Цивільного кодексу.

ЄСПЛ вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.

Зрештою, згідно практики Верховного Суду, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивачів про зміну порядку розгляду справи, оскільки дане клопотання подано з порушенням ч. 7 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, слід зауважити, що вищезазначений спір віднесено до категорії справ незначної складності, для яких пріоритетним є швидке їх вирішення, та позивачами у клопотанні про зміну порядку розгляду справи не зазначено об`єктивних підстав, необхідних для зміни встановленого судом порядку розгляду справи.

Крім того, слід зазначити, що порядок розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без виклику/повідомлення сторін не є порушенням процесуальних прав учасників справи щодо реалізації ними захисту процесуальних прав та дотримання принципу диспозитивності, оскільки судом відповідно до закону надано можливість учасникам справи надати письмові заяви по суті позову та письмові докази на підтвердження заявлених фактів.

Керуючись ст.ст. 19, 269, 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Письмове клопотання позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зміну порядку розгляду справи, подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визначення порядку користування квартирою,- залишити без задоволення.

Виправити описку в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2024 року у справі № 755/2772/24, виключивши з мотивувальної частини ухвали абзац про залучення до участі у розгляді справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет: http://dn.ki.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І. Галаган