Справа № 201/1739/24
Провадження № 2 /201/1653/2024
У Х В А Л А

Іменем України

про відмову у забезпеченні позову

15 лютого 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Наумова О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Управління - служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, Управління - служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про визначення (зміну) місця проживання дитини з батьком, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Управління - служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, Управління - служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про визначення (зміну) місця проживання дитини з батьком.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 (в особі свого представника - адвоката Біліченко В.В., яка діє на підставі ордера серії АЕ № 1261324 від 06.02.2024р.) подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд встановити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 на час розгляду цієї судової справи та набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що його позов обґрунтований, зокрема тим, що мати малолітньої дитини ОСОБА_4 - ОСОБА_2 не займається вихованням дитини, не проживає разом з дитиною. Дитина проживає з бабусею, яка виявляє ознаки психічних розладів. ОСОБА_3 застосовує до дитини психологічне насилля та тиск, залишає дитину на сторонніх осіб. Матір`ю та ОСОБА_3 застосовується до дитини психологічний тиск, методи виховання дитини суперечать моральним засадам суспільства: вчать дитину брехати, лаються при дитині, ображають її, якщо вона поводить себе не так як би їм хотілося, сварять її за те, що їй подобається проводити час з батьком. ОСОБА_1 є батьком дитини та може займатися вихованням дитини, адже має вільний графік роботи. Батько має переважне право відповідно до СК України перед іншими особами на особисте виховання дитини. Коли ОСОБА_5 перебуває з батьком, вона почуває себе в безпеці, щаслива, доглянута, весела, любить свого батька і бажає залишитися з ним. Неодноразово ОСОБА_5 просила забрати її від «баби ОСОБА_6 », так як та її постійно ображає. Також у ОСОБА_5 дуже погіршується настрій, коли батько відвозить її назад до ОСОБА_3 . Батьком створені для дитини всі умови для повноцінного розвитку та відпочинку, умови проживання та стан квартири належний, у сім`ї ОСОБА_1 стосунки добрі, батько під час перебування у нього дитини намагається приділити їй увесь свій час, що підтверджується Актом обстеження житлових умов від 06.09.2023р. ОСОБА_1 не перебуває на жодному обліку, не має психічних розладів, не зловживає алкоголем, не вживає наркотичних речовин. Батько є психічно та емоційно стабільним. Методи виховання батьком доньки побудовані на принципах взаємоповаги, тактовності, соціалізації, любові. Невжиття вказаних заходів забезпечення позову може спровокувати психологічний розлад у поведінці дитини, продовження проживання з бабусею завдасть додаткових страждань дитині, так як після перегляду всіх відеозаписів ОСОБА_3 не буде стримувати гнів, лайки та фізичне насилля в бік дитини. А тому місце проживання ОСОБА_4 повинно бути змінене разом з поданням позову, адже дитина не може захистити себе самостійно від тиску та свавілля бабусі. Підстав для зустрічного забезпечення не вбачається.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявників від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

За змістом частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

У поданому позові ОСОБА_1 просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, у поданій заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивач просить суд встановити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 на час розгляду цієї судової справи та набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року в справі № 355/1598/19 (провадження № 61-13566св20) зазначено, що статтею 163 СК України встановлено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Позивачка просила встановити місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю, тобто предметом позову є визначення місця проживання дитини з матір`ю. У заяві про забезпечення позову позивачка просила забезпечити позов шляхом встановлення обов`язку відповідачу негайно повернути малолітнього сина за визначеним місцем проживання позивача відповідно до рішення Органу опіки та піклування. Одна вимоги заяви про забезпечення позову є тотожними, а вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними позовним вимогам, якщо при цьому спір не вирішується по суті, не допускається.

Вбачається, що зазначений позивачем спосіб забезпечення позову за змістом є тотожним змісту його позовним вимогам, які у разі задоволення заяви про забезпечення позову будуть вирішені без розгляду справи по суті у змагальному процесі, що не відповідає положенням ч. 10 статті 150 ЦПК України.

Подібна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 15.12.2021р. у справі № 758/2776/21, провадження № 61-16641св21.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Управління - служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, Управління - служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про визначення (зміну) місця проживання дитини з батьком - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя О.С. Наумова