Номер провадження: 22-ц/813/1727/24
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок пожеж, -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої у наслідок пожежі. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власницею 5/24 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В будинку проживає ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем померлої співвласниці ОСОБА_3 , якій належала 1/5 частина вищевказаного будинку. 28 вересня 2021 року, у частині будинку, що знаходиться у користуванні ОСОБА_2 сталась пожежа, за результатами чого постраждала і частина будинку, що знаходиться у користуванні та належить на праві власності ОСОБА_1 . Відповідно до акту про пожежу від 28 вересня 2021 року 28 вересня 2021 року об 09:34 пожежу виявлено ОСОБА_2 , та 28 вересня 2021 року об 09:35 повідомлено за телефоном «101» про пожежу до пожежно-рятувальних підрозділів. 19 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дячук Павло Миколайович звернувся до ГУ ДСНС в Одеській області із адвокатським запитом з проханням повідомити, які причини виникнення пожежі 28 вересня 2021 року в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 26 жовтня 2021 року від ГУ ДСНС в Одеській області надійшов лист, у додатку до якого було надано висновок №22/63/28.09.2021 з дослідження технічної причини виникнення пожежі, що сталась 28 вересня 2021 року в приміщенні кухні житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 . Із вказаного висновку вбачається, що зі слів мешканки будинку ОСОБА_2 , яка є господаркою частини будинку, 28 вересня 2021 року під час перебування в ванній кімнаті, було виявлено задимлення, яке надходило з прибудови житлового будинку. Вона виявила відкрите полум`я, яке надходило з приміщення кухні. Евакуювавшись, вона за номером «101» повідомила про пожежу та викликала пожежно-рятувальні підрозділи. За допомогою вогнегасника ОСОБА_4 , син позивача ОСОБА_1 , який проживав в північній частині будинку, здійснив невдалу спробу ліквідувати пожежу за допомогою вогнегасника та подачі води зі шлангу. Після невдалої спроби ліквідувати пожежу, ОСОБА_4 відразу приступив до евакуації власного майна. В наслідок пожежі було пошкоджено будівельні конструкції даху, стін, перегородок, речей та предметів меблювання, віконні отвори. Пожежа могла виникнути з причин порушення правил експлуатації газового обладнання, що в свою чергу призвело до займання горючих матеріалів та розповсюдження пожежі. За цих підстав вбачається, що до пожежі призвели неналежні правила експлуатації ОСОБА_2 газового обладнання. Загалом позивачеві завдано шкоди його майну на суму 129 880 гривень, що на думку сторони позивача підтверджується відповідними чеками та квитанціями (а.с. 1-4).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року позовні вимоги залишені без задоволення (а.с. 88-90).

23.06.2023 канцелярією Одеського апеляційного суду було зареєстровано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вказане рішення. Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення є необ`єктивним, необґрунтованим та ухваленим із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_1 було завдано шкоди на суму 129800,0 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями. Разом з тим, суд у своєму рішенні не навів оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи та не зробив жодних власних висновків щодо обставин справи, обмежившись лише загальними фразами, що є недопустимим. До того ж, згідно норм чинного законодавства, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити безпосередньо завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Акт про пожежу, висновок про пожежу, квитанції щодо витрат на усунення шкоди, у свою чергу, є належними та допустимими доказами на підтвердження вини відповідача та розміру спричиненої шкоди, у тому числі матеріальної, що полягає у відновлення пошкоджених пожежою споруд.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Сторони в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів того, що матеріали, послуги та ін. відповідно до наданих квитанцій були використані саме при відновлені майна, що було пошкоджено пожежею. По даній категорії справ належним та допустим доказом розміру матеріальної шкоди є висновок судової будівельної експертизи, який позивачем до суду надано не було. Тому, оскільки позивачем у суді не було доведено належними та допустимими доказами розмір матеріального збитку, який було завдано майну позивача відповідачем 28 вересня 2021 року внаслідок пожежі, суд вирішив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Фактичні обставини справи

Як правильно було встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 є власницею 5/24 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого в матеріалах справи міститься договір дарування та інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 12-14).

28 вересня 2021 року в частині будинку, що знаходиться у користуванні ОСОБА_2 - сталась пожежа.

Відповідно до акту про пожежу від 28.09.2021 пожежею знищені холодильник, газова плита, бойлер, предмети меблів, електрообігрівач, вікна суміжних будівель. Пожежею пошкоджено дах та облаштування сусіднього будинку, на орієнтовній площі 10 кв.м. (а.с. 15).

19 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дячук Павло Миколайович звернувся до ГУ ДСНС в Одеській області із адвокатським запитом з проханням повідомити, які причини виникнення пожежі 28 вересня 2021 року в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

26 жовтня 2021 року від ГУ ДСНС в Одеській області надійшов лист, у додатку до якого було надано висновок №22/63/28.09.2021 з дослідження технічної причини виникнення пожежі, що сталась 28 вересня 2021 року в приміщенні кухні житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до вказаного висновку, зі слів мешканки будинку ОСОБА_2 , яка є господаркою частини будинку, 28.09.2021 під час перебування в ванній кімнаті було виявлено задимлення, яке надходило з прибудови житлового будинку. Вона виявила відкрите полум`я, яке надходило з приміщення кухні. Евакуювавшись, вона за номером «101» повідомила про пожежу та викликала пожежно-рятувальні підрозділи. За допомогою вогнегасника ОСОБА_4 (син позивача ОСОБА_1 ), який проживав в північній частині будинку, здійснив невдалу спробу ліквідувати пожежу за допомогою вогнегасника та подачі води зі шлангу. Ліквідувати пожежу завадило сильне розповсюдження відкритого полум`я. Після невдалої спроби ліквідувати пожежу, ОСОБА_4 відразу приступив до евакуації власного майна (а.с. 17-31).

До матеріалів справи позивач надав фотокартки та квитанції на закупівлю будівельних матеріалів (а.с. 26-26).

Нормативно-правова база та оцінка апеляційного суду

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже й підставою цивільно-правової відповідальності, є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

За положеннями ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст.ст. 151, 156, 177 ЖК України громадяни (власники, наймачі, члени їх сімей) зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Відповідно до ч. 6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, для відшкодування шкоди обов`язковою є наявність цієї шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність його вини, а також причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача.

За обставинами даної справи в житловому будинку, в якому проживає ОСОБА_2 , сталася пожежа, яка, відповідно до висновку №22/63/28.09.2021, найбільш ймовірно сталася в зв`язку з порушенням правил експлуатації побутового газового обладнання.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній висновок, який би визначав точну причину пожежі, об`єм завданої шкоди майну позивача із зазначенням суми цієї шкоди. Надані позивачем квитанції не підтверджують, що будівельні матеріали, які були придбані відповідно до цих квитанції, були використані в процесі ремонту будинку після пожежі. Тобто, в процесі розгляду справи позивачем не було доведено причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також об`єму завданої шкоди, що є необхідним при вирішення питання про відшкодування шкоди.

В процесі розгляду справи ані позивач, ані його представник з клопотаннями про витребування необхідних доказів, проведення експертизи до суду не зверталися. Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч.ч. 2-3 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Змагальність цивільного процесу передбачає активну процесуальну позицію сторін в справі та, відповідно, покладає обов`язки на учасників подавати докази, клопотання, заяви, вчиняти відповідні процесуальні дії з метою доведення власної позиції та спростування позиції опонента. Роль суду за концепцією змагального процесу полягає у балансуванні інтересів сторін, сприянні в реалізації процесуальних прав та обов`язків учасників справи тощо. При цьому суд наділяється активною процесуальною позицією лише в деяких виключних випадках з огляду на характер та предмет спору. В інших випадках за загальним правилом саме на сторони покладається обов`язок вчинення процесуальних дій з метою доведення відповідної позиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч.ч. 3-5 цієї статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що позивача-апелянту був наданий повний обсяг процесуальних прав на вчинення відповідних дій, зокрема звернення до суду у встановленому законом порядку та з дотриманням відповідних вимог з клопотаннями про витребування доказів, призначення експертизи в справі, надання висновку експерта тощо, що ним, однак, вчинено в процесі розгляду справи не було. Клопотань про призначення судової експертизи до апеляційного суду апелянт не подавав.

Таким чином, з врахуванням вище наведеного, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

С.М. Сегеда

Р.Д. Громік