Провадження №: 6/336/140/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання виконавчого документу до примусового виконання, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, в якій, посилаючись на ст.ст.3, 431,433 ЦПК України, просить суд поновити пропущений строк для подання виконавчого листа , виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 14.11.2023 по цивільній справі №335/2765/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі рішення від 28.09.2023.

Заяву обґрунтовано тим, що 30.03.2023 вона звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення суду було ухвалено судом 28.09.2023, а повноліття син набув 27.07.2023, тобто до прийняття рішення судом. Виконавчий лист, який вона отримала в суді було видано 14.11.2023 та звернуто до примусового виконання. Проте, 15.12.2023 державним виконавцем вказаний виконавчий лист було повернуто, у зв`язку з пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. 14.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, а саме: правильно зазначити строк звернення з виконавчим листом до органів державної виконавчої служби, оскільки на час проголошення рішення дитина вже набула повноліття, а у виконавчому листі вказаним строком вказано «До повноліття дитини». Ухвалою суду від 15.02.2024 відмовлено в задоволенні заяви про виправлення помилки у виконавчому листі та роз`яснено про можливість звернення до суду з заявою про поновлення пропущеного строку.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані докази на підтвердження клопотання, розглянувши матеріали цивільної справи, оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк (ч.3 ст.433 ЦПК України).

Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу (ч.4 ст.433 ЦПК України).

В судове засідання учасники справи не з`явилися, їх неявка не є перешкодою для подальшого розгляду справи без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 30.03.2023 ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячна, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 05.04.2023 матеріали справи було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2023, матеріали цивільної справи №335/2765/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини надійшли в провадження судді Звєздової Н.С. (провадження №2/336/2071/2023).

Ухвалою суду від 05.05.2023 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

28.09.2023 заочним рішенням позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, з ОСОБА_2 на її користь стягнуто на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.03.2023 та до досягнення дитиною повноліття. Вказаним рішенням також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 31.10.2023.

01.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу копії рішення та виконавчого листа, які отримала 15.11.2023.

Згідно виданого 14.11.2023 судом виконавчого листа по вказаній справі, строком пред`явлення останнього зазначено «до повноліття дитини».

Згідно відмітки у виданому судом виконавчому листі по справі №335/2765/23, його повернуто державним виконавцем «Шаров В.М. на підставі п.2 ст.4 ЗУ «ПВП».

Так, відповідно до положень п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Разом з тим, згідно вимог ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Тобто, з огляду на вищевказане, виконавчий лист про стягнення аліментів можна було подати для примусового виконання виключно в межах періоду, на який вказані аліменти присуджені рішенням суду, тобто до повноліття дитини.

Згідно заочного рішення від 28.09.2023, аліменти було стягнуто з 30.03.2023 до досягнення дитиною повноліття.

З огляду на вищевказане, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі ухвалю суду від 15.02.2024 було відмовлено, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа сплив з днем набуття дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Однак, положеннями ч.1 ст.433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч.2 ст.433 ЦПК України, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Нормами ст.126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Застосування передбачених нормою ст.433 ЦПК України правил, залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Норми ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, зокрема, пред`явлення виконавчого листа до виконання; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд,відповідно до ст.89 ЦПК України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, що свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

Крім того, відповідно до правового висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308 цс 19), стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.6 ст.12 № 1404-VIII).

З огляду на вищевказане, враховуючи, що з позовом про стягнення аліментів ОСОБА_1 звернулася 30.03.2023, а рішення суду було прийнято лише 28.09.2023, а також те, що за вказаний період дитина ОСОБА_3 набув 27.07.2023 повноліття, позивачкою було пропущено строк звернення з виконавчим листом по вказаній справі до виконавчої служби з поважних причин.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали, або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно положень ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення) встановлені наступні строки пред`явлення виконавчих документів до виконання:1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом трьох років. (ч.1 ст.12 Закону)

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. (ч.2 ст.12 Закону)

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. (ч.3 ст.12 Закону)

За змістом зазначених статей Закону, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у

Аналізуючи вищевказане, суд приходить до вмотивованого висновку про те, що позивачкою строк, встановлений ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» було пропущено з поважних причин, оскільки рішення суду було прийнято вже після набрання дитиною повноліття, а тому заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання виконавчого документу до примусового виконання є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 260, 431, 433 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання для примусового виконання виконавчого листа по цивільній справі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя №335/2765/23 (провадження №2/336/2071/2023) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, виданого на підставі рішення суду від 28.09.2023, яким

стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.03.2023 та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.С. Звєздова