Провадження № 2/643/573/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря судового засідання Риндіч О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, в розмірі 13779 (тринадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 73 коп., з яких: розмір матеріального збитку відповідно до звіту №106/2023 від 01.04.2023 про оцінку автомобіля Scoda Octavia A5, д.н.з. НОМЕР_2 , суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 - 12779 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 73 коп., та оплата послуг суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 за проведення автотоварознавчого дослідження - 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп., моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп., яка була спричинена внаслідок ДТП та понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 3757,60 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.12.2022 року о 12-05 год. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Харкові, по вул. Героїв Праці, буд. 66, керуючи автомобілем ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці виконуючого маневру, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль Skoda, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальної шкоди, чим порушив вимоги 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Також, 29.12.2022 року о 12-05 год. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Харкові, по вул. Героїв Праці, буд. 66, керуючи автомобілем ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , став учасником ДТП, після чого з невідомих причин залишив місце подій, чим порушив вимоги 2.10а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 10.9, 2.10а ПДР та здійснив правопорушення, передбачене ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 28.02.2023 у справі 643/657/23 суд вирішив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, накласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 3400 грн.

Судове рішення набрало законної сили 13.03.2023.

В результаті ДТП автомобілю позивача завдані механічні пошкодження, розмір спричинених ОСОБА_1 матеріальних збитків внаслідок механічного пошкодження автомобіля при ДТП, а також витрат на автотоварознавче дослідження встановлення розміру спричиненого позивачу матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля, склала 13 779 (тринадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 73 коп., з яких: розмір матеріального збитку відповідно до звіту №106/2023 від 01.04.2023 про оцінку автомобіля Scoda Octavia A5, д.н.з. НОМЕР_2 , суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 - 12779 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 73 коп., та оплата послуг суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 за проведення автотоварознавчого дослідження - 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп.

Також позивач вказує, у зв`язку з пошкодженням автомобіля йому завдана моральна шкода. Оскільки відповідач самовільно залишив місце ДТП, винуватцем якого він став, позивач був змушений самостійно вживати заходи щодо розшуку винуватця ДТП, встановлювати свідків події ДТП, здійснювати перегляд камер відеоспостереження на місці події, а також протягом тривалого часу, у зв`язку із розглядом справи про адміністративне правопорушення та складанням адміністративних матеріалів відносно Відповідача, був позбавлений можливості зробити відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, працювати, та взагалі був змушений змінити свій розклад життя.

Крім того, через вказану ДТП позивач переніс сильні душевні та моральні страждання, пов`язані із пошкодженням автомобіля, додаткових заходів щодо визначення вартості спричиненої шкоди, відновлювального ремонту автомобіля, розшуку винуватця ДТП та його притягнення до відповідальності, у зв`язку з чим мав протягом тривалого часу змінити свій звичний спосіб життя та пересування, користуватись громадським транспортом замість свого автомобіля, що спричинило суттєві незручності для повсякденного життя позивача, а також суттєво вплинуло на родинні стосунки позивача з близькими родичами, членами сім?ї, оскільки пошкодження мого автомобіля вплинуло і на їх життя.

Внаслідок вжиття позивачем додаткових заходів на розшук винуватця ДТП, неможливістю користування автомобілем, а також вжиття заходів на пошук коштів для ремонту пошкодженого автомобіля, оскільки Відповідач самовільно залишив місце ДТП, позивач не мав змоги нормально працювати, що додатково призвело до погіршення матеріального становища позивача та посилило його моральні та душевні страждання та переживання, а також призвело до істотного погіршення нормальних життєвих зв`язків позивача.

Також, пошкоджений автомобіль постійно використовувався позивачем для роботи та для потреб його сім`ї, оскільки позивач заробляє на життя шляхом надання послуг таксі з використанням саме вищевказаного автомобіля. Проте, внаслідок зазначеного ДТП автомобіль був пошкоджений, що призвело до втрати позивачем заробітку протягом тривалого часу.

Крім того, душевні страждання позивача значно посилились і через те, що Відповідач з моменту ДТП та по теперішній час не вчинив жодної дії щодо добровільного відшкодування спричинених вказаною ДТП матеріальних збитків, та, навіть, не вибачився за вчинене ДТП.

Таким чином, всі вищезазначені моральні та душевні страждання призвели до втрат немайнового характеру, які полягають у тривалих у часі душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з вказаною ДТП, безпосередньо виразилося у тривалій у часі втраті спокою, постійних душевних переживаннях, порушення психологічного стану здоров`я позивача, тривалого обмеження своїх здібностей, та інших втрат, про що зазначено вище, в тому числі порушення повсякденного життя позивача, родинних та життєвих зав`язків, припинення роботи протягом тривалого часу тощо.

З урахуванням всіх вищезазначених обставин, заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

До суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог в повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав.

За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 29.12.2022 року о 12-05 год. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Харкові, по вул. Героїв Праці, буд. 66, керуючи автомобілем ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці виконуючого маневру, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль Skoda, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальної шкоди, чим порушив вимоги 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Також, 29.12.2022 року о 12-05 год. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Харкові, по вул. Героїв Праці, буд. 66, керуючи автомобілем ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_3 , став учасником ДТП, після чого з невідомих причин залишив місце подій, чим порушив вимоги 2.10а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 10.9, 2.10а ПДР та здійснив правопорушення, передбачене ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 28.02.2023 у справі 643/657/23 суд вирішив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, накласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 3400 грн. Судове рішення набрало законної сили 13.03.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

Відповідна правова позиція також зазначена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі 6-2808цс15.

Водночас, під час розгляду справи про адміністративні правопорушення відносно Відповідача, також було встановлено, що у нього як на момент ДТП так і на момент складання матеріалів про адміністративне правопорушення, відсутній поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до звіту №106/2023 від 01.04.2023 про оцінку автомобіля Scoda Octavia A5, д.н.з. НОМЕР_2 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Scoda Octavia A5, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 29 грудня 2022 року, без урахування величини втрати товарної вартості, складає 12779 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 73 коп., в тому числі ДПВ на вартість складових (Сс).

Крім того, за проведення автотоварознавчого дослідження та визначення розміру спричиненого позивачу матеріального збитку, який проведений суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 , позивачем було сплачено 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп., що підтверджується квитанцією №49466050 від 16.06.2023 АТ «Креді Агріколь Банк».

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, яка мала місце 29.12.2022 року о 12-05 год. в АДРЕСА_2 , внаслідок якої механічні пошкодження отримав автомобіль Skoda, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , достовірно встановлена постановою Московського районного суду м.Харкова від 28.02.2023 у справі 643/657/23, яке набрало законної сили.

Також, розмір спричинених ОСОБА_1 матеріальних збитків внаслідок механічного пошкодження автомобіля при ДТП, а також витрат на автотоварознавче дослідження встановлення розміру спричиненого позивачу матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля, склала 13 779 (тринадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 73 коп., з яких: розмір матеріального збитку відповідно до звіту №106/2023 від 01.04.2023 про оцінку автомобіля Scoda Octavia A5, д.н.з. НОМЕР_2 , суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 - 12779 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 73 коп., та оплата послуг суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 за проведення автотоварознавчого дослідження - 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп., які мають бути стягнуті з відповідач на користь позивача, із зазначених вище підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При цьому, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено судам, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Це означає, що у справах, що стосуються відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (внаслідок ДТП), обов`язок відшкодування шкоди виникає за наявності наступних умов: 1) дії завдавача шкоди були неправомірними; 2) між діями завдавача шкоди та шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Частиною 1 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦКшкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина другастатті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у і тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ятастатті 1187 ЦК, пункт 1: частини другоїстатті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що і відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 зазначеної постанови Пленуму, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Зобов`язання із заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання) це зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав абсолютного характеру і мета яких забезпечити поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, відповідальної за шкоду.

Законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Враховуючи, що постановою Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП суд приходить до висновку, що відповідач має відповідати за шкоду, спричинену внаслідок ДТП.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів.

Крім того, позивач ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 йому було спричинено моральну шкоду.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, враховує характер та ступінь її завдання, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що дана позовна вимога підлягає задоволенню, а саме з відповідача ОСОБА_2 як заподіювача шкоди підлягає стягненню 50 000,00 грн. моральної шкоди на користь позивача.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставівикладеного такеруючись ст.ст.12,13,141,255,259,263-265,268ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, яка мала місце 29.12.2022 року о 12-05 год. в АДРЕСА_2 , з вини ОСОБА_2 , та призвела до механічного пошкодження автомобіля позивача, в розмірі 13779 (тринадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 73 коп., з яких: розмір матеріального збитку відповідно до звіту №106/2023 від 01.04.2023 про оцінку автомобіля Scoda Octavia A5, д.н.з. НОМЕР_2 , суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 - 12779 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят дев`ять) гривень 73 коп., та оплата послуг суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 за проведення автотоварознавчого дослідження - 1000 (одна тисяча) гривень 00 коп., із зазначених вище підстав.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп., яка була спричинена внаслідок ДТП, яка мала місце 29.12.2022 року о 12-05 год. в АДРЕСА_2 , з вини ОСОБА_2 , із зазначених вище підстав.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 фактично понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 3757,60 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП : НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1

Суддя О.М. Майстренко