Справа № 743/1736/23
Провадження №2/743/23/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2024 року смт Ріпки
Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді: Кравчук М. В.
за участю секретаря: Марченко А. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в селищі міського типу Ріпки справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позовні вимоги мотивовано тим, що 30.06.2021 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 395911287, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 22 000, 00 грн. Позивач стверджує, що у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, відповідач допустив виникнення простроченої заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) та за відсотками.
28.11.2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, в редакції додаткової угоди від 31.12.2020 р. № 26, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 395911287 від 30.06.2021 р. перейшло до ТОВ «Таліон плюс». 20.10.2022 р. між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 395911287 від 30.06.2021 р. перейшло до позивача.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 18022022 від 18.02.2022 р. позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 5744, 00 грн, з яких: 2 000, 00 грн за основним боргом (тілом кредиту), 3744, 00 грн сума заборгованості по відсоткам.
Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань, ігнорує вимоги позивача та добровільно не погашає прострочену заборгованість позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Справу передано судді-доповідачу 05.12.2023 р.
06.12.2023 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача.
Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.12.2023 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено судове засідання на 09.01.2024 р.
29.12.2023 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказується на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог з підстав відсутності доказів отримання кредитних коштів, відсутності виписки по рахунках на підтвердження наданих розрахунків, відсутності доказів про накладення на заявку на отримання кредиту електронного підпису відповідача та незгоди з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами.
03.01.2024 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначається, що між сторонами на підставі Закону України "Про електронну комерцію" було укладено електронні договори, їх підписання відповідачем здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використаннчя одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону відповідача, вказаного при укладенні договорів. Вказує на те, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Оскільки без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (електронного цифрового підпису, аналога власноручного підпису) без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіну особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено, вважає що між відповідачем та первісними кредиторами досягнуто згоди на укладення кредитних договорів та погоджено всі їх умови. На підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів надав додаткові докази, отримані від первісних кредиторів на запит позивача. Також зазначає, що підтвердженням укладення кредитних договорів є факт здійснення відповідачем часткових сплат на їх погашення.
В судове засідання від 09.01.2024 р. сторони не з`явилися. Повідомлені про день час та місце розгляду справи належним чином. Від представника відповідача надійшло клопотання про проведення засідання за його відсутності та відсутності відповідача.
09.01.2024 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
Ухвалою від 25 січня 2024 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.02.2024 р.
Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне.
Підтвердженням отримання відповідачем кредитних коштів за договором кредитної лінії від 30.06.2021 р. № 395911287є платіжне доручення ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" від 30.06.2021 р., розрахунок заборгованості ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за договором кредитної лінії від 30.06.2021 р. № 395911287 тарозрахунок заборгованості ТОВ «Таліон плюс» за договором кредитної лінії від 30.06.2021 р. № 395911287.
28.11.2018 р. між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, в редакції додаткової угоди від 31.12.2020 р. № 26.
20.10.2022 р. між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 20102022.
18.02.2022 р. між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 18022022.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 18022022 від 18.02.2022 р. позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 5744, 00 грн, з яких: 2000, 00 грн - за основним боргом (тілом кредиту), 3744, 00 грн - сума заборгованості по відсоткам.
З копії розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" вбачається часткове погашення кредиту 30.07.2021 р., 01.09.2021 р., 09.09.2021 р.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаївділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщоінше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважаєть сятаким, що прострочив, якщовін не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 р. № 675-VIII (далі - Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. ч. 7, 12 ст. 11 вказаного закону договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Незважаючи на доводи відповідача, суд вбачає, що біля QR-коду, наявного на договорі № 395911287, зазначено: позичальника та його персональні дані, невідповідність яких відповідач не заперечував, а також зазначено час введення одноразово ідентифікатора, а тому, пояснення відповідача у цій частині не відповідають фактичним обставинам справи.
Отже, сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору та на таких умовах.
Також суд зазначає, що підтвердженням укладення кредитних договорів є факт здійснення відповідачем часткових оплат на їх погашення: 30.07.2021 р. 2640, 00 грн, 01.09.2021 р. 505,00 грн, 09.09.2021 р. 155,00 грн (за договором № 395911287).
З цих підстав суд вважає необґрунтованими та безпідставними доводи відзиву про те, що матеріали справи не містять жодних доказів на укладення договорів та їх виконання кредитором.
Часткове погашення заборгованості за кредитними договорами спростовує доводи відзиву відповідача, про те, що жодних дій, які б свідчили про визнання заборгованості, позивач не вчиняв, і докази на підтвердження його дійсного волевиявлення на укладення кредитних договорів позивачем не надані.
Такий висновок суду узгоджується із практикою Верховного Суду у подібних правовідносинах.
З постанови Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 526/403/13 вбачається, що невчинення позивальником жодних дій щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх недійсними тривалий час, а також користування кредитними коштами та здійснення відповідачем часткових сплат в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, свідчить про визнання останнім наведених вище кредитних договорів такими, що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отримання коштів, передбачених кредитними договорами.
Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 338/180/17, викладені у постанові від 05 червня 2018 року).
Щодо обґрунтованості розміру заявлених позовних вимог за договором кредитної лінії від 30.06.2021 р. № 395911287 про стягнення заборгованості за кредитом та нарахованим відсотками, суд зважає на таке.
Жодних розрахунків чи посилань на умови кредитного договору щодо нарахування саме таких відсотків ні позовна заява, ні додані докази не містять.
Між тим, згідно з п. 1.7 договором кредитної лінії від 30.06.2021 р. № 395911287 кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період). У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.
Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії від 30.06.2021 р. № 395911287, 30.07.2021 р. відповідачем здійснено оплату нарахованих відсотків станом на дату платежу у розмірі 2640 грн, тим самим у відповідності до умов п. 1.8 договору, строк дисконтного періоду та відповідно строк надання кредитної лінії було автоматично подовжено на 30 днів.
За умовами п. 1.12 договору кредитної лінії від 30.06.2021 р. № 395911287 сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позивальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на дев`яносто календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду.
З урахуванням вищенаведених положень договору кредитної лінії від 30.06.2021 р. № 395911287, строк дії кредитної лінії закінчився 26.11.2021 р.
Будьяких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідач не надав, так само як і не надав жодних доказів виконання умов кредитного договору.
Зважаючи на викладене вище, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредитної лінії від 30.06.2021 р. № 395911287 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з п. 1.1 договору позивач надає відповідачу кредит у розмірі 2000, 00 грн (тіло кредиту). Відповідно до п. 1.2 договору, кредит надається строком на 15 днів, тобто до 28.08.2021 р.
Згідно з п. 4.3 договору у разі якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений у п. 1.2 Договору та/або в додатках до цього договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь якому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору.
Оскільки відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав, за умовами п. п. 1.3., 4.3. договору підлягають нарахуванню проценти за користування кредитом у розмірі 657 % річних від суми кредиту, в розрахунку 1,80% на добу, але в будьякому випадку не більше 90 (дев`яноста) календарних днів, починаючи з дня укладення договору, тобто з 14.08.2021 р. до 11.11.2021 р.
Станом на цю дату згідно розрахунку заборгованості борг відповідача становив 4988, 00 грн, що складається з 2000, 00 грн тіла кредиту, 2484, 00 грн відсотків, 504, 00 грн прострочених відсотків.
Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума.
Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно сумі задоволених позовних вимог.
Відтак з відповідача на користь позивача пілягає стягненню судовий збір у розмірі 2657, 16 грн.
Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000, 00 грн*1%=70, 00 грн.
Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
За таких умов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі, зменшеному на розмір витрат на професійну правничу допомогу (2657, 16 грн - 70, 00 грн=2587, 16 грн).
Керуючись ст. ст. 133, 141, 142, 263-265, 274-279, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -
Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя М. В. Кравчук