Справа: 521/7361/22
Провадження 2/521/214/24
16 лютого 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді Роїк Д.Я.
за участю: секретаря судового засідання Каліної П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу№ 521/7361/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна», про скасування арештів, -
Позов обґрунтований тим, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадщини, окрім іншого майна, також входить квартира АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності померлій ОСОБА_2 .
Державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з наявністю обтяжень №6795477, 8303125, 8741162, а також накладенням арешту та заборони на його відчуження на підставі постанови про арешт майна боржника, винесеної виконавчою службою у Малиновському районі м.Одеси на підставі виконавчого листа № 2-н-3940, виданого 27.06.2007 року Приморським районним судом м. Одеси. Звернення представника позивача до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з питання скасування арештів залишилися без відповіді. Архівною довідкою від 22.01.2021 р № 130/01-18, виданою Одеським державним нотаріальним архівом позивачу повідомлено, що відомості про зняття арешту в матеріалах справи відсутні.
Отже, враховуючи наявність арештів на квартиру АДРЕСА_1 та неможливість в позасудовий спосіб скасувати зазначені арешти, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець після смерті ОСОБА_2 , позбавлена можливості отримати відповідні документи (свідоцтво про право на спадщину за законом) та закінчити процедуру оформлення спадщини.Посилаючись на вказані обставини справи позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси 14.09.2023 року підготовче провадження по цивільній справі закрито та справу призначено до розгляду по суті.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, в якій просили суд розглядати справу за їх відсутності, додатково зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, однак в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не подав.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.
Суд дослідив матеріали справи та надані позивачем докази та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є племінницею та єдиною спадкоємицею померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 . Державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину від 17.12.2020 року № 4-1006 на частину спадкового майна. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену квартиру, у зв`язку з наявністю арештів на нерухомому майні, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.
Відповідно до архівної довідки від 22.01.2021 року № 130/01-18, виданої Одеським державним нотаріальним архівом, встановлено, що відомості про зняття арешту в матеріалах справи відсутні.
Матеріали виконавчого провадження, в межах яких накладалися обтяження №: 6795477, 8303125, 8741162 знищені, що підтверджується листом Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).
Судом також встановлено, що постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН № 392376 було прийнято 08.12.2008 року, тоді як цивільна справа №521/2701/13-ц за позовом закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк», до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, перебувала в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси в 2013 році. Тобто судове рішення у справі ухвалено через п`ять років після накладення арешту.
З реєстру виконавчих проваджень вбачається, що виконавче провадження зі стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ ПриватБанк» заборгованості було відкрито 05.02.2018 року, тобто через десять років після винесення постанови від 08.12.2008 року. На теперішній час виконавче провадження завершено.
Отже, з урахуванням того, що постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було винесено 08.12.2008 року, а судовий спір зі стягнення кредитної заборгованості ініційовано лише в 2013 році та виконавче провадження відкрито в 2018 році, є обґрунтовані підстави вважати, що зазначені обтяження не пов`язані з грошовими вимогами ПАТ «КБ ПриватБанк», оскільки виникли раніше, ніж у банка виникло право на накладення арешту на майно ОСОБА_3 .
Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1. ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Арешт належного позивачу нерухомого майна порушує міжнародний принци «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власністю після закінчення відповідних розслідувань.
Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, враховуючи те, що матеріли виконавчих проваджень знищені, в нотаріальному архіві відомості про скасування заходів забезпечення позову, в тому числі накладення арешту відсутні, а також враховуючи неможливість для позивача в інший спосіб скасувати арешти та захистити своє порушене право власності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття арештів.
Керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 352 ЦПК України, СУД
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна»про зняття арешту з майна задовольнити.
Скасувати арешти, накладені Малиновським районним відділом державної виконавчої служби м.Одеса, на квартиру АДРЕСА_1 , а саме обтяження: №6795477, № 8303125, № 8741162.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.
Суддя: Д.Я. Роїк