Справа № 346/5986/23
Провадження № 2/346/301/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді П`ятковського В.І.

за участі секретаря Насадик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом який мотивує тим, що 27 квітня 2021 року між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 923498903. У зв`язку із неналежним виконанням Федюком зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість в загальній сумі 72 542 грн.

Вказує, що позивач набув право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу із ТОВ "Таліон плюс", яке, у свою чергу, набуло право вимоги за кредитним договором на підставі договору факторингу із ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога".

Представник позивача просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та сплачений судовий збір, розгляд справи проводити у відсутності представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Лейб`юк подав до суду відзив на позовну заяву в якому щодо позову заперечив. Так адвокат зазначив, що позивач не надав суду належного підтвердження виконання зобов`язань за кредитним договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та доказів отримання відповідачем кредиту, в сумі 8 000 грн, та не надав суду банківської виписки із рахунку відповідача з якої можна було б становити факт зарахування кредитних коштів та їх використання відповідачем і наявності самої заборгованості.

Також зазначив, що в матерілах справи відсутні докази укладення договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», на підставі якого до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. Реєстр прав вимоги № 2 до договору факторингу де боржником вказано ОСОБА_1 та вказано номер кредитного договору не ідентифікує їх як сторону позичальника. Тому, на думку адвоката представником позивача не доведено належним чином набуття ним права вимоги за кредитним договором.

Представник позивача подав суду відповідь на відзив в якому вказав, що заміна кредитора та підстава на якій вона відбулася, не дають відповідачу права не виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Відповідач не мав жодних перешкод здійснювати належні платежі для погашення заборгованості перед первісним кредитором, однак не здійснював цього.

Представник позивача зазначив, що перехід права вимоги за вказаним кредитним договором доведено належними та допустимими доказами та долучив до матеріалів справи копію додаткової угоди № 26 та Договору факторингу № 28/1118/01.

Вивчивши письмові заяви сторін по суті справи, вислухавши представника відповідача, та інші надані до суду докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 10).

27 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 923498903, за умовами якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 8 000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,45 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту (а.с. 6-8).

Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

З графіку розрахунку до договору № 923498903 від 27 квітня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 повинен був повернути 27 травня 2021 року кредит у розмірі 8 000 грн 00 коп. та сплатити нараховані проценти у розмірі 1080 грн 00 коп. (а.с. 10, на звороті).

Платіжним дорученням від 27 квітня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів по договору № 923498903 від 27 квітня 2021 року для зарахування на платіжну картку № 5168-74XX-XXXX-0582 ( а.с.94).

Відповідно до витягу прав вимоги № 140 від 29 червня 2021 року, укладеного ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги до боржника Федюка за кредитним договором № 923498903 від 27 квітня 2021 року складає 44 206 грн, з яких 22 000 грн заборгованість по основному боргу та 22 206 грн заборгованість по відсотках (а.с. 85).

31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с. 62-68).

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, згідно з яким ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 13-14).

20 жовтня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підписали та скріпили печатками реєстр прав вимоги № 2. Відповідно до вказаного реєстру ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до Федюка за кредитним договором № 923498903 від 27 квітня 2021 року у загальному розмірі 72 542 грн, з яких: 22 000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 50 542 грн заборгованість за відсотками (а.с. 15).

Згідно з наданим ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунком заборгованості за кредитним договором № 923498903 від 27 квітня 2021 року за період з 06 березня 2023 року по 31 серпня 2023 року, заборгованість Федюка за вказаним кредитним договором становить 72 542 грн, з яких: 22 000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 50 542 грн заборгованість за відсотками (а.с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Однак, позивачем не долучено до позовної заяви та не надано суду в подальшому тексту належним чином завіреної копії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідно до якого останнє відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс».

Крім того, всупереч вказаних вимог закону, суду не надано реєстру прав вимог, підписаного уповноваженими особами ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за договором укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Федюком.

Долучена до відповіді на відзиву представником позивача копія витягу прав вимоги № 140 від 29 червня 2021 року, на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, не є належним та допустимим доказом відступлення права вимоги, оскільки вказаний витяг виданий і підписаний лише директором ТОВ «Таліон Плюс».

Крім того, за відступлення права вимоги ТОВ «Таліон Плюс» повинно було сплатити ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» суму фінансування, проте докази на підтвердження сплати якої за отримання права вимоги до Федюка в матеріалах справи відсутні.

Так, 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТзОВ «Таліон плюс» (клієнт) було укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого клієнт ТОВ «Таліон плюс» відступив, а фактор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржників первісного кредитора, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений 27 квітня 2021 року, тобто після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за умовами якого клієнт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передав фактору ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Тобто, лише 20 жовтня 2022 року на підставі договору факторингу ТОВ «Таліон плюс» передало фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, однак право вимоги на борги за кредитним договором з Федюком в даний пакет не могло входити.

Отже, до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не перейшло право вимоги до боржника Федюка за кредитним договором № 923498903, оскільки кредитний договір був укладений 27 квітня 2021 року, а договір факторингу, за умовами якого фактору ТОВ «Таліон плюс» було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто до укладення спірного кредитного договору.

Оскільки, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не доведено належними та допустимими доказами передачу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» прав грошової вимоги ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором, укладеним з відповідачем від 27 квітня 2021 року, то позовні вимоги про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» не можуть бути задоволені.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1,3, 207, 510, 512, 514, 526, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 656, 1049, 1050, 1054,1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13,70, 77, 80, 81,89, 141, 191, 247, 259, 264, 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: П`ятковський В. І.