Справа № 458/193/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

27.02.2024 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

26.02.2024 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування шкоди.

Одночасно з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову.

За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 26.02.2024 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд дійшов такого висновку.

Обгрунтування заяви про забезпечення позову.

Предметами спору в даній справі є:

1. Грошові кошти передані позивачем ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 у якості авансу на придбання житлового будинку (далі за текстом - Будинок) та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. Грошові кошти вкладені позивачем у суттєве покращення житлових умов в Будинку;

3. Належне позивачу майно, що було придбане за його кошт для покращення житлових умов у Будинку, яке після його монтажу та встановлення стало невід`ємною частиною цього Будинку та не може бути вилучене з нього без істотної втрати вартості обох;

4. Моральна шкода, що була заподіяна позивачу відповідачем.

Позивач вказує, що є вагомі підстави вважати, що майно позивача, що стало невід`ємною частиною Будинку після покращення у ньому житлових умов, може бути відчужено відповідачем на користь третіх осіб, оскільки Будинок перебуває у власності відповідача, який неодноразово заявляв про свій намір його продати; грошові кошти авансу, які були передані відповідачу та кошти, вкладені позивачем у покращення житлових умов в Буднику, можуть бути потрачені, чи відчужені відповідачем на користь третіх осіб, з метою ухилення від виконання ріщення суду.

Відтак, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також призвести до втрати ним свого майна та грошових коштів.

Тому, позивач ОСОБА_1 просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також накладення арешту на активні банківські рахунки, вклади відповідача ОСОБА_2 .

Норми права та мотиви їх застосування судом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку про те, що вимоги заяви задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України, такими зокрема, згідно з п. 1 вказаної норми права, є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в іних осіб.

Згідно з ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 4 Постанови № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Разом з цим, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Інститут забезпечення позову, за своєю суттю, повинен слугувати гарантією для забезпечення виконання судового рішення, у випадку задоволення позову, в майбутньому, та, усунення можливих майбутніх перешкод його виконання. При цьому необхідно враховувати, що ухвалення відповідного рішення, серед іншого, повинно мати законну та виправдану мету. Вказане означає, що застосування відповідного заходу забезпечення позову має бути належним чином вмотивовано та підтверджено відповідними доказами.

З урахувнням викладеного, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов такого висновку.

Як видно з матеріалів позовної заяви між сторонами існує спір, предметом якого є грошові кошти передані позивачем ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 в якості авансу на придбання житлового будинку (далі за текстом - Будинок) та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; грошові кошти, вкладені позивачем у суттєве покращення житлових умов в Будинку.

Виходячи з обсягу позовних вимог, сума пред`явлена позивачем до стягнення з відповідача становить 182 544,00 грн.

Актуальність права власності та належність відповідачу на праві власності вказаного в заяві про забезпечення позову нерухомого майна житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 364580290 від 05.02.2024. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, від 09.06.2023 у справі № 37з-23).

Висновки, що в справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постановах Верховного Суду від 12.12.2020 у справі № 381/4019/18, від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21.

Позивач висловлює обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову та ненакладення арешту на нерухоме майно відповідача призведе до неможливості/утруднення виконання рішення суду про стягнення з відповідача значної суми коштів.

Вид забезпечення позову - накладення арешту на нерухоме майно відповідача, який просить застосувати сторона позивача, забезпечить збалансованість інтересів сторін під час вирішення спору.

Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.

У поданій заяві про забезпечення позову заявник також просить суд накласти арешт на банківські рахунки, вклади, які належать відповідачу.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову не зазначено та до такої не долучено доказів, які саме рахунки знаходяться у банківських установах, на яких акумульовано грошові кошти, що належать відповідачу, їх суми для визначення співмірності застосуваня такого заходу забезпечення позову як їх арешт одночасно з накладеннячм арешту на нерухоме майно відповідача.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

Керуючись ст. 149-153, 260, 261 ЦПК України, суд,

постановив:

Задоволити частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування шкоди.

Накласти арешт:

- на житловий будинок загальною площею 77.9 кв. м., житловою площею 52.9 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080.

У задоволенні заяви в частині накладення арешту на активні банківські рахунки, вклади відповідача ОСОБА_2 - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Боржник: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Копію ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання Турківському відділу Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а особі, стосовно якої вжиті заходи забезпечення позову, копію ухвали надіслати негайно після її виконання.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду складена та підписана 27.02.2024.

Суддя О.І. Кшик