Справа № 462/5848/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Мруць І.С.,

за участю секретаря судового засідання Шостак К.Р.,

справа № 462/5848/16-ц

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач АТ «СК АРКС»,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

відповідач ПП «Юридична компанія «Легіон»,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Юридична компанія «Легіон», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

позивачка 07.11.2016 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів АТ «СК АХА Страхування», ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ПП «Юридична компанія «Легіон», у якій просила стягнути із всіх відповідачів на свою користь грошові кошти в сумі 7000 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди , стягнути із всіх відповідачів на її користь грошові кошти у сумі 300688,20 грн. на відшкодування завданої їй моральної шкоди.

В обґрунтування позову покликалася на те, що 07.11.2013 року відбулося зіткнення автомобіля «Toyota Highlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Mazda 626» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія таксі ОСОБА_3 , в результаті ДТП автомобілі зазнали технічних пошкоджень, а позивач ОСОБА_1 , пасажир автомобіля «Mazda 626» отримала тілесні ушкодження. Враховуючи наведене просить стягнути з відповідачів матеріальну та моральну шкоду.

13.09.2017 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова залучено у якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка». (том 1 а.с. 90)

26.10.2017 року представником АТ «СК «АХА Страхування» - Цьвок Б.І., подано заперечення проти позову, у яких зазначив, що у відповідача відсутні обов`язок нести солідарну відповідальність перед позивачкою та правові підстави для стягнення моральної шкоди. Вважає позов необґрунтованим та безпідставним. (том 1 а.с. 94-96)

26.10.2017 року представник ПП «Юридична Компанія «Легіон» - Сулима М.І., подав заперечення проти заяви про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, зазначає, що вимоги позивачки не є співмірними із завданими їй ушкодженнями. (том 1 а.с. 97-100)

03.11.2017 року від представника ПрАТ «СК «Уніка» - Бортник Л.В. надано письмові пояснення по суті позовних вимог, у яких зазначив, що страхове відшкодування у розмірі 14 528.57 грн. було сплачено на рахунок ПрАТ «СК АХА страхування» 27.06.2014 року. (том 1 а.с. 109)

30.11.2017 року відповідачем ОСОБА_3 подано заперечення проти позовної заяви, у яких зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вважає такі необґрунтованими, розмір суми заявленої позивачкою є надто завищеним, в матеріалах справи взагалі відсутні докази, що підтверджують завдання позивачці моральної шкоди. Просив у задоволенні позову відмовити. (том 1 а.с. 119-120)

29.11.2019 року надійшла заява позивача ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, відповідно до яких вона просила суд:

1. Стягнути з ПАТ «СК «АРКС» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 10901,10 грн.

2. Стягнути з ПАТ «СК «Уніка» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 10901,10 грн.

3. Стягнути з ПП «Юридична компанія «Легіон» на користь позивача кошти у розмірі 149 480,90 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача кошти в розмірі 149480,90грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

5. Стягнути судові витрати. (том. 1 а.с. 205а-208)

Також, позивачем подано клопотання про витребування доказів. (том 1 а.с. 209)

28.01.2020 року представником АТ «СК «АРКС» - Цьвок Б.І. подано відзив на заяву про уточнення позовних вимог, у яких він зазначив, що позивачем не додано підтверджуючих документів на підтвердження витрат на лікування, та необхідності здійснення таких. Також, вказав, що відповідно до акта огляду медико соціальною експертною комісією вказано причину інвалідності загальне захворювання, тому вважає відсутні підстави вважати, що стійка втрата працездатності виникла внаслідок ДТП. Окрім того, зазначає, що відсутні відомості про набрання законної сили рішення по кримінальному провадженні № 00000913 за фактом ДТП, а тому вважає вимоги позивача необґрунтованими. (том 1 а.с. 221-223)

23.09.2020 року та 28.09.2020 року представником АТ «СК «АРКС» -Деревецьким В.В. подані клопотання про долучення інформації/документів до матеріалів справи, а саме відповіді слідчого ГУ НП у Львівській області, про те, що по кримінальному провадженню № 00000913 досудове розслідування триває. (том 2 а.с. 48-55)

02.12.2021р. представником АТ «СК «АРКС» - Деревецьким В.В. подано до суду документи на виконання ухвали суду від 08.10.2021 року про витребування доказів. (том 2 а.с. 183, 208а-249)

01.06.2023 року відповідно до розпорядження №79/23/В щодо призначення повторного проведення автоматизованого розподілу справи 462/5848/16-ц провадження 2/462/254/23 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2023 року головуючим суддею обрано Мруць І.С.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.06.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач АТ «СК АРКС», ПП «Юридична компанія «Легіон», ПАТ СК «Уніка» отримавши копію ухвали про відкриття провадження, та пам`ятку про права та обов`язки, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, у встановлений судом строк не надали до суду відзив на позовну заяву, чи заяву про неможливість подання такого.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відзив на позовну заяву не подали, про розгляд справи повідомлялалися належним чином, шляхом неодноразового направлення поштової рекомендованої кореспонденції за зареєстрованим місцем їх проживання, яку вони з невідомих причин не отримували, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади.

Представник позивачки ОСОБА_5 подавши 24.01.2024 року клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, до суду не з`явилася, інших заяв, клопотань не подала.

Враховуючи наведене, строки розгляду справи, процесуальну поведінку учасників, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно копії висновку експерта №96 від 26.05.2016 року, складеного на підставі постанови слідчого СУ ГУНП у Львівській області, у підсумках до якого зазначено, зокрема, наступне.

З матеріалів кримінального провадження 07.11.2013 року у Львові відбулося зіткнення автомобіля «Toyota Highlander» та автомобіля «Mazda 626», в результаті ДТП пасажир автомобіля «Mazda 626» - ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.

ОСОБА_1 7 листопада 2013 року внаслідок ДТП отримала наступні тілесні ушкодження: - закриту черепно-мозкову травми у формі струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови, яка супроводжувалася розвитком низки ускладнень у вигляді посттравматичної енцефалопатії 2 ст. з судинними пароксизмами ознаками внутрішньочерепної гіпертензії, цефалічним синдромом вестибулоатаксією. Це обумовило тривалий розлад здоров`я постраждалої строком понад три тижні (більш як 21 день). За вказаним критерієм, згідно п.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995р.), дана черепно-мозкова травма у ОСОБА_1 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

-закриту травму лівого колінного суглобу у вигляді синця та забою м`ких тканин ділянки лівого колінного суглобу, ушкодження зовнішнього меніска лівого колінного суглобу, наслідком якого є помірне порушення рухливості у суглобі, і, відповідно, постійна втрата загальної працездатності у розмірі 20% згідно ст147 а Таблиць відсотків втрати загальної працездатності до «Інструкції про порядок організації та проведення лікарняно-страхової експертизи». Тому вказана травма лівого колінного суглобу відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм стійкої втрати загальної працездатності.

Вказані ушкодження могли виникнути під час дорожно-транспортної події при зіткненні транспортних засобів 07 листопада 2013 року (том 1, а.с.4-6).

На підтвердження доводів своєї позовної заяви ОСОБА_1 подала також копії довідок до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення їй третьої групи інвалідності, копію витягу з кримінального провадження про внесення 08.11.2023 року відомостей до ЄРДР за ч.1 ст.286 КК України із фабулою 07.11.2013 о 11.30 год. у м.Львові на перехресті пл.Міцкевича-вул.Вороного відбулось зіткнення автомобіля «Toyota Highlander» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Mazda 626» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 в результаті ДТП автомобілі зазнали технічних пошкоджень, а пасажир автомобіля «Mazda 626» - ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження (том 1, а.с.7-9).

Відповідно до копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховиком є АТ «СК «АХА Стахування», страхувальником ПП «Юридична компанія «Легіон», забезпеченим транспортним засобом автомобіль «Toyota Highlander» реєстраційний номер НОМЕР_4 (том 1,а.с.10).

Виходячи із наданих суду копій матеріалів страхової справи №1.102.13.07778, №1.002.13.12997, №1.102.13.0000083 (том2, а.с.208а-249) судом встановлено наступне.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля Mazda 626 реєстраційний номеер НОМЕР_2 є ОСОБА_6 .

Виходячи із змісту довіреності від 26.05.2012 року, ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_3 представляти її інтереси при здійсненні правочинів щодо розпорядження та з питань експлуатації автомобіля марки Mazda модель 626, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також на період дії цієї довіреності керувати цим автомобілем на території України та за її межами, для чого надала йому перелічені у довіреності повноваження. Довіреність видана з правом передоручення на п`ять років та дійсна до 26.05.2017 року.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Toyota Highlander» реєстраційний номеер НОМЕР_4 є ПП «Юридична компанія «Легіон».

Згідно копії повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, підписаним ОСОБА_2 , власником автомобіля автомобіль «Toyota Highlander» реєстраційний номер НОМЕР_4 є ПП «Юридична компанія «Легіон», та у такому зазначено: «зі слів водія від страхувальника: в тянучці на перехресті вул.Вороного-Міцкевича я не помітив авто Мазда (таксі) та відбулося зіткнення. До ДАІ звернулись».

Відповідно до копії наказу №8 ПП «Юридична компанія «Легіон» від 01 липня 2008 року, на підставі такого прийнято на роботу ОСОБА_2 на посаду охоронника з 01.07.2008 року, наказу 1/ТС від 01.11.2013 року автомобіль «Toyota Highlander» реєстраційний номер НОМЕР_4 закріплено за охоронцем ОСОБА_2 .

Виходячи із попереднього висновку звіту 852/13 про результати огляду місця ДТП, учасниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , водій ОСОБА_2 на а/м Toyota» д/н НОМЕР_4 грубо порушив ПДР не надав переваги у русі а/м Mazda д.н. НОМЕР_2 внаслідок чого відбулося зіткнення.

Згідно довідки №9296720 від 14.05.2014 року МВС України, відомостей №9296720, сформованих АІПС ДТП станом на 29.11.2013 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 правил проїзду перехресть п. 16.11 дор. Знак 2.1 ПДР України, ОСОБА_3 правил проїзду перехресть.

В матеріалах страхових справ наявні також письмові пояснення водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до відповіді слідчого ГУ НП у Львівській області, долученої до матеріалів справи представником АТ «СК «АРКС» -Деревецьким В.В. - досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000913 за фактом ДТП, за участі автомобіля «Toyota Highlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 триває (том 2 а.с. 48-55).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відсутність обвинувального вироку чи постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 286 КК України чи постанови слідчого про закриття кримінального провадження не звільняє відповідача від обов`язку доказування своєї невинуватості. Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, було спричинено внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з його вини. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, у тому числі якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Частиною другою статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Таким чином, шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить іншій особі відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Таким чином, положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. 1167 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Відповідно до ст. 1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом ч.2 ст.1188 ЦК, обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу) покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Відповідно до п.41 Постанови Великої палати Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 477/874/19 припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний за таких умов: 1) відбулася взаємодія джерел підвищеної небезпеки; 2) потерпілим від неї є інша особа, ніж власники (володільці), наприклад, транспортних засобів; 3) ці власники (володільці) завдали шкоди потерпілому спільно, тобто поведінка кожного із них була неправомірною (зокрема, у разі порушення кожним певних Правил дорожнього руху, що призвело до взаємодії джерел підвищеної небезпеки та завдання внаслідок цього шкоди третій особі). Тоді їхня вина у завданій потерпілому шкоді не має значення, і вони зобов`язані відшкодувати цю шкоду незалежно від такої вини.

Відповідно до п.1 55.1 Постанови, за змістом частини першої статті 614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди. З огляду на це, припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний не тоді, коли встановлена вина кожного з власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки яких завдана шкода третій особі (тобто не тоді, коли встановлено невжиття залежних від цих власників (володільців) заходів для запобігання заподіянню такої шкоди), а тоді, коли поведінка кожного із власників (володільців) була неправомірною (зокрема, якщо кожен із них порушував правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку з чим відбулася вказана взаємодія та була завдана шкода третій особі). Встановлення неправомірності діяння кожного з власників (володільців), які спільно завдали шкоди третій особі внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, достатньо для покладення на цих власників (володільців) солідарного обов`язку з відшкодування шкоди.

Виходячи із наявних у справі матеріалів, суд дійшов висновку про доведеність факту взаємодії джерел підвищеної небезпеки, а саме дорожньо-транспортної пригоди 07.11.2013 року, яка відбулася за участю водіїв транспортних засобів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , того, що потерпілою від цієї пригоди є позивачка ОСОБА_1 , якій діями вказаних відповідачів була заподіяна шкода, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а відтак про застосовність норм ч.2 ст.1188 ЦК України у справі, що розглядається судом.

При цьому, суд зауважує, що відповідачі ОСОБА_3 та ПП «Юридична компанія «Легіон», як власник транспортного засобу, яким керував водій ОСОБА_2 , у своїх поясненнях по суті справи не заперечували цих обставин та звертали увагу лише на необгрунтованість матеріальної шкоди і неспівмірність вимог позивачки із завданими їй ушкодженнями.

Водночас суд зауважує наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ( ст. 13 ЦПК України).

Після уточнення позовних вимог у заяві від 29.11.2019 року позивачка просила стягнути з ПП «Юридична компанія «Легіон» та ОСОБА_3 по 149 480,90 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Однак, ОСОБА_1 не подано суду належних доказів понесення витрат на відшкодування завданої їй матеріальної шкоди у заявленому нею розмірі, а відтак у позовних вимогах в цій частині слід відмовити.

Що стосується позовних вимог, в частині стягнення страхового відшкодування з ПАТ «СК «АРКС» (АТ «СК АХА Страхування») та ПАТ «СК «Уніка», то суд виходить з наступного.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст.22 Закону).

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (п.24.1 ст.24 Закону).

Відповідно до ст.26 Закону , шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю (ст.26-1 Закону).

Відповідно до ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, на підставі якої страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (ст. 36 Закону).

Виходячи із матеріалів справи, у такій відсутні докази дотримання позивачкою порядку отримання страхового відшкодування, а саме звернення позивачки до ПАТ «СК «АРКС» (попередня назва ПАТ «СК «АХА Страхування») чи ПАТ «СК «Уніка» із заявами про страхове відшкодування, прийняття страховиками рішень про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), а відтак позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Беручи до уваги вищенаведене, суд доходить висновку, щоу задоволені позову слід відмовити у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Юридична компанія «Легіон», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Сплачений судовий збір залишити за позивачем.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 );

відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 ).

відповідач: ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 ).

відповідач: ПП «Юридична компанія «Легіон» (місце знаходження - 6445, місто Харків, вулиця Клочківська, будинок № 117);

відповідач: АТ «Страхова компанія «АРКС» (місце знаходження - 79013, місто Львів, вулиця Вербицького, будинок № 8/2, офіс 2);

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (місце знаходження - місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок № 6В).

Судове рішення складено 20 лютого 2024 року.

Суддя: І.С. Мруць