Справа № 196/1391/23
№ провадження 2/196/67/2024
07 березня 2024 року смт Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді: Костюкова Д.Г.,
за участю секретаря судового засідання: Дорошенко В.В.,
представника відповідачки: адвоката Шелудько О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
12.08.2022 між ТОВ "КУ "Європейська кредитна група" та ТОВ "ФК? ? «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12082022, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ "КУ "Європейська кредитна група"? ? передав ТОВ "ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників.
Однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідач лише частково виконав своє зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання здійснила одноразовий платіж 28.10.2022 на суму 10 000,00 грн. для погашення існуючої заборгованості.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 12.08.2022 не було нараховано жодних штрафних санкцій.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
У встановлений судом строк позивач усунув зазначені в ухвалі недоліки.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня? ? 2023 року? ? позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача Товариства «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просили розглядати справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Заслухавши доводи представника відповідачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно п.п. 1.1-1.3 вказаного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в межах суми 10 000.00 строком на 30 днів до 16.03.2022; за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 456.25% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1.25% (процентів) на добу; тип процентної ставки фіксована.
Цей договір підписаний з використанням електронного цифрового підпису позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора.
Перерахування коштів по кредитному договору підтверджується інформаційною довідкою №1377/08 від 31.08.2023р., згідно якої? ? через платіжний сервіс "Paton" була проведена транзакція на суму 10 000.00 грн. (а.с.9)
12.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12082022, відповідно до якого первісний кредитор ТОВ "КУ "Європейська кредитна група"? ? передав ТОВ "ФК? ? «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.10-11).
Позивач на підтвердження своїх вимог також подав акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №12082022 від 12.08.2022 (а.с. 12).
Згідно витягу реєстру боржників до Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29 810.00 грн., з яких: 10 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 19 810.00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.13).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Отже, судом встановлено та не заперечується стороною відповідчки, що 15 лютого 2022 року ОСОБА_1 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» в електронній формі кредитний договір, за умовами якого фінансова компанія перераховувала на картковий рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти, а та зобов`язалася повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором.
Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.
У подальшому ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за спірним кредитним договором проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитом, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки.
Позивач в обґрунтування можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, прохав тлумачити нараховані первісним кредитором відсотки поза межами кредитування (30 днів), але в строк, передбачений п.п.4.3 Кредитного договору (90 днів) та узгоджений сторонами, як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування, оскільки вони мають чіткі розумні строки та фіксовану відсоткову ставку, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16.
Суд зауважує, що позивач не заявив до ОСОБА_1 вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Однак, ні в кредитному договорі ні в додатках до нього не зазначено, яка саме процентна ставка та по якому саме фінансовому продукту ("Миттєва позика" чи "Дрібні покупки") застосовується до відповідачки понад строку дії цього договору.
Також, у наданому позивачем розрахунку заборгованості не зазначено розмір процентної ставки, з якого проводилося нарахування процентів за користування кредитом як протягом періоду строку кредитування, так і після закінчення цього строку.
Більш того, суд звертає увагу, що вищевказаний кредитний договір містить суперечливі умови щодо можливості нарахування та сплати процентів понад визначеного п.1.2 Договору строку кредитування, а саме: така можливість одночасно зазначена у розділі 2 Порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за договором (п.2.3) та розділі 4 Відповідальність сторін та порядок вирішення спорів) (п.4.3).
? ? Таким чином, позивачем не надано суду доказів, що сторони чітко та недвозначно визначили, що поза межами строку кредитування позичальником сплачуються проценти, які при цьому не є процентами за «користування кредитом», а є відповідальністю за порушення зобов`язання, а також що сторони узгодили розмір нарахування таких процентів.
Поміж тим, відповідно до п.2.1 Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною Договору.
Як вбачається з дослідженого судом Додатку №1 до Договору сторонами узгоджено проценти за користування кредитом у сумі 3750 грн.
Вищевказана сума заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом визнана в судовому засіданні стороною відповідача та не оспорується.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки суми заборгованості за відсотками підлягають частковому задоволенню в розмірі 3750 грн.
Оскільки, судом встановлено, що позивачем не доведено погодження з відповідачкою відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування у письмовій формі, тому і відсутні підстави для покладення на відповідачку обов`язку по сплаті заборгованості за процентами як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування, а відтак, суми надходжень, які позивачем були розподілені на погашення складових заборгованостей, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі №643/5521/19.
При цьому, судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).
Зважаючи на викладене, в іншій частині в позові необхідно відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 509,96 грн.
На підставі викладеного, суд, керуючись ст. ст. 81, 89, 141, 259, 263, 265, 274-279, 354? ? ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В решті частини позову - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 12.03.2024 року.
Суддя: ? ? ? ? ? ? ? Д.Г. Костюков