Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2024 р. Справа № 596/870/22

Провадження № 2/596/10/2024 Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Цвинтарної Т.М.

за участю: секретаря

судового засідання Рудніцької О.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Аламбець Н.М.

представника відповідача адвоката Кавійчик В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради Чортківськогорайону Тернопільськоїобласті (далі Лікарня») про визнання незаконним та скасування наказу директора Лікарні від 20 липня 2022 року № 82-К «Про вивільнення працівника приймально-діагностичного відділу у зв`язку із скороченням штату», яким позивача звільнено з посади лікаря-приймально-діагностичного відділу, завідувача Лікарні, поновлення останнього на вказаній посаді, стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він працював у відповідача з 13 грудня 1976 року. 04 листопада 2019 року згідно наказу № 139-К був переведений з посади заступника директора з медичної частини на посаду лікаря приймально-діагностичного відділу, завідувача КНП «Гусятинська КРЛ» Гусятинської районної ради.

20 травня 2022 року йому було вручено повідомлення-попередження за № 1 від 20 травня 2022 року про наступне звільнення з посади завідуючого, лікаря приймально-діагностичного відділу на підставі п.1 ст.40 КЗпПУкраїни.

Наказом директора Лікарні від 20 липня 2022 року № 82-К його було звільнено з посади лікаря приймально-діагностичного відділу, завідувача за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату.

Вважає, що звільнення його є незаконним та відбулося з порушенням норми права, оскільки:

- відповідачем, в порушення вимог ст.49-2 КЗпП України, йому не було запропоновано іншу роботу в тому ж закладі, хоча на момент його звільнення були посади лікаря терапевта в приймально-діагностичному відділі;

- при вирішенні питання про звільнення його з посади, в порушення ст.ст. 42,49-2 КЗпП України не враховано рівень його кваліфікації та продуктивність праці;

- у порушення ст.43 КЗпП України, трудовий договір із ним розірвано без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації;

- відповідачем під час вивільнення працівників, в порушення п.2,4 ч.3 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення», не було подано за три місяці до дати його звільнення виборному органу первинної профспілкової організації повідомлення про заплановане масове вивільнення з відповідною інформацією про такі заходи, включаючи відомості про причини наступних звільнень, середню кількість і категорії працівників, а також про кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення;

- не було подано за 2 місяці до вивільнення працівників територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників.

Крім того, позивач також, посилаючись на норми ст.235 КЗпП України, Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України 08 лютого 1995 року №100, просить задовольнити як похідну вимогу, а саме, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідачем КНП «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради до суду подано відзив на позов, згідно якого відповідач вважає позовні вимоги позивача безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні.

В обґрунтування відзиву відповідач посилається на те, що відповідно до рішення Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №1256 від 5 січня 2022 року та рішення Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №1519 від 9 червня 2022 року було проведено оптимізацію структури, скорочення у зв`язку із недостатнім фінансуванням закладу, ефективного використання коштів. У затвердженій структурі посада «лікаря- приймально-діагностичного відділу, завідувача» відсутня. Вакантних посад на такий профіль у новій структурі не передбачено.

Скорочення проводилося відповідно до чинного законодавства.

Згідно пункту 1 рішення Гусятинської селищної ради №1256 від 05.01.2022 року усіх працівників закладу, чиї ставки були задіяні при скороченні штатної чисельності, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України було повідомлено.

Працівники були попереджені в термін за 2 місяці до звільнення, що дало змогу комісії розглянути усіх кандидатів, які мають право залишатися на роботі відповідно до статті 42 Кодексів закону про працю України.

На період попередження працівників, у штатному розписі не було в наявності вакантних посад, які можна було запропонувати ОСОБА_1 ..

Також про звільнення було повідомлено голову профспілкового комітету та подано список працівників, які підлягають скороченню. Від профспілкового комітету отримано відповідь про погодження на звільнення відповідних працівників.

Крім того, у встановленому законом порядку, було подано відповідну форму до центру зайнятості.

Вважають, що наказ КНП «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради від 20.07.2022 року №82-К 82.8 «Про вивільнення працівників приймально-діагностичногго відділу у зв`язку із скороченням штату» виданий в межах чинного законодавства.

Представником позивача до суду було подано відповідь на відзив, у якій він додатково вказав, що із запереченнями на позов, викладеними відповідачем у відзиві не погоджується, посилаючись на те, що відповідачем не надано доказів створення відповідної комісії та розгляд нею усіх кандидатів, які мають право залишення на роботі відповідно до ст.42 КЗпП України, хоча на момент звільнення позивача із займаної посади у приймально-діагностичному відділенні Лікарні в структурі та штатному розписі були 4,5 штатних одиниць посади лікаря-терапевта, які були вакантними.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів того, що ним зроблено порівняльний аналіз продуктивності праці та кваліфікації працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню, зокрема і позивача.

Вважає, що відповідачем не враховано та не надано оцінки фактам високої кваліфікації, продуктивності праці позивача.

При цьому зазначив, що у відповідності до абзацу 2 п.7 розділу І Порядку проведення атестації лікарів затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22 лютого 2019 року № 446 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 18 серпня 2021 року № 1753) лікарі, яким присвоєно кваліфікаційну категорію, проходять атестацію на її підтвердження один раз на п`ять років, що і позивачем було зроблено.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Аламбець Н М. позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, просили позов задовольнити.

Позивача також вказав, що 04.11.2019 року його переведено на ставку лікаря приймально-діагностичного відділення, завідуючого вказаним відділенням. За сумісну посаду завідуючого відділенням йому доплачували 10 %. З лютого 2022 року вищевказану доплату у розмірі 2000 гривень не проводили. Він не пам`ятає чи підписував посадову інструкцію як лікаря-терапевта і завідувача проиймально-діагностичного відділення. Вважає, що до нього застосовано дискримінацію за віком. Крім того, вказав, що два лікарі-інтерни відпрацювали два місяці і звільнилися.

Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що крім чотирьох посад лікарів-терапевтів у приймально-діагностичному відділенні, які зберігалися для лікарів-інтернів, ще було 0,5 ставки лікаря-терапевта, проте, вона не була запропонована ОСОБА_1 до звільнення його з роботи. Стороною відповідача суду не подано доказів, що лікарів-інтернів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було призначено на посади. Позивач написав заяву, що бажає перевестися на 0,5 вакантної посади лікаря-терапевта. Штатний розпис станом на червень, липень 2022 року не змінився і станом на 21 липня 2022 року 0,5 ставки лікаря у вказаному відділенні залишилася.

Представники відповідача - адвокат Кавійчик В.П. у судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позов та пояснила, що наказом № 45-од від 20.04.2022 року визначено, які посади підлягали скороченню. Згоди профспілкового комітету при звільненні ОСОБА_1 не було потрібно, оскільки останній не був членом профспілки. При звільненні ОСОБА_1 , йому не було запропоновано посаду лікаря-терапевта приймально-діагностичного відділення Лікарні, оскільки чотири посади лікарів зберігалися для лікарів-інтернів, порядок працевлаштування яких затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України №367 від 25.12.1997 року. Чотири ставки лікарів зберігалися за лікарями-інтернами у приймально-діагностичному відділенні, оскільки в інших відділеннях Лікарні не було місць.

У затверджених Структурі Лікарні як за січень 2022 року так і за червень 2022 року залишилося 4,5 ставок лікарів-терапевтів. На сесію Гусятинської селищної ради повідомлень про виправлення вищевказаних ставок лікарів на подавалося.

Її не відомо чи згідно Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 78 «Охорона здоров`я» є посада лікаря-терапевта, завідувача. Станом на день звільнення ОСОБА_1 було 4 ставки лікаря-терапевта у приймально-діагностичному відділенні Лікарні, які були заброньовані для лікарів-інтернів.

Також зазначила, що згідно затвердженої структури у лікарні відбулося як скорочення штату так і чисельності працівників. Її не відомо чи видавався наказ директором лікарні про виведення з штату посади лікаря приймально-діагностичного відділення. Вказана посада виведена із штату 21.07.2022 року. Лікарі-інтерни ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 були призначені на посади лікарів приймально-діагностичного відділення з 01.07.2022 року, що підтверджується наказом №64 в.

Вивільнення працівників у лікарні було масовим. Станом на 01.01.2022 року згідно штатного розпису у приймально-діагностичному відділенні Лікарні було 5 ставок посади лікаря-терапевта, а станом на 21 липня 2022 року було 3 лікарів (2,5 ставок).

Посилаючись на наведене, вважає, що вивільнення позивача проведено у відповідності до вимого чинного законодавства України, а тому підстав для його поновлення на роботі немає.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 працював у відповідача на посаді лікаря-терапевта Гусятинської центральної районної лікарні з 13.12.1976 року по 15.03.1980 року, з 15.03.1980 року по 23.05.2018 року на посаді заступника головного лікаря з лікувальної частини, з 23.05.2018 року по 04.11.2019 року - на посаді заступника головного лікаря з медичної частини, з 04.11.2019 року по 20.07.2022 року (дату звільнення) - на посаді лікаря приймально-діагностичного відділу, завідувача комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради в порядку переводу з посади заступника директора з медичної частини цієї ж лікарні, де останній працював по день його звільнення.

Гусятинська центральна районна лікарня була реорганізована, шляхом внесення зміни у її назву-«Гусятинська центральна комунальна районна лікарня».

23.05.2018 року «Гусятинська центральна комунальна районна лікарня», була реорганізована, шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство «Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради, правонаступником якої є відповідач по справі - комунальне некомерційне підприємство «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради.

Вказані факти підтверджуться записами у копії трудової книжки ОСОБА_1 та копією витягу з наказу по КНП «Гусятинська КРЛ» Гусятинської районної ради від 04.11.2019 року №139-к 139.3 (Т.1 а.с.6,9-12, ) та не заперечено представником відповідача в судовому засіданні.

Рішенням позачергової сесії VIII скликання Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №1256 від 05 січня 2022 року «Про затвердження структури комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради» затверджено структуру комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради, згідно якої у приймально-діагностичному відділенні передбачено 4,5 штатних одиниць лікаря-терапевта. Вказаний факт підтверджено у судовому засіданні представником відповідача та не заперечено стороною позивача.

Згідно штатного розпису Лікарні, який затверджений директором КНП «Гусятинська КРЛ» Гусятинської районної ради, погоджений головою Гусятинської районної ради та введений в дію з 01 січня 2020 року у приймально-діагностичному відділенні Лікарні було передбачено 1 штатну одиницю посади лікаря заввідділенням, 4 штатних одиниці посади лікаря ( Т.1 а.с.129-140).

Відповідно до штатного розпису Лікарні, який затверджений директором Лікарні та введений в дію з 01 квітня 2022 року та діяв на час попередження позивача про звільнення з посади у приймально-діагностичному відділенні Лікарні було передбачено 1 штатну одиницю посади лікаря заввідділенням, 4 штатних одиниці посади лікаря (Т.1 а.с.141-154).

Згідно витягу з тарифікаційних списків працівників КНП «Гусятинська КЛ» Гусятинської селищної ради від 01.04.2022 року станом на 01.04.2022 року у приймально-діагностичному відділенні було 5,0 ставок лікарів. З них: 1,0 ставку займав лікар, завідувач Гортар М.М., 0,25 ставки - ОСОБА_8 , а 3,75 ставок були вільними (Т.2 а.с.3).

Відповідно до витягу з тарифікаційних списків працівників КНП «Гусятинська КЛ» Гусятинської селищної ради від 01.05.2022 року станом на 01.05.2022 року у приймально-діагностичному відділенні було 5,0 ставок лікарів. З них 4,0 ставки були вільними (Т.2 а.с.4).

Згідно витягу з тарифікаційних списків працівників КНП «Гусятинська КЛ» Гусятинської селищної ради від 21.07.2022 року станом на 21.07.2022 року у приймально-діагностичному відділенні 4,0 ставки лікарів були вільні (Т.2 а.с.5).

01 лютого 2022 року директор Лікарні видав наказ №14-од «Про затвердження заходів щодо проведення скорочення структурних підрозділів та штатної чисельності КНП «Гусятинська КЛ» Гусятинської селищної ради», в якому, посилаючись на вищевказане рішення Гусятинської селищної ради №1256 від 05.01.2022 року, яким реорганізовано структурні підрозділи лікарні, вирішив:

- завідуючим структурних підрозділів Лікарні, в тому числі і приймально-діагностичного відділення повідомити своїх працівників про скорочення;

- письмово повідомити голову профспілкового комітету ОСОБА_9 про заплановане скорочення структурних підрозділів Лікарні (Т.1 а.с.40,41).

01 лютого 2022 року директор Лікарні, посилаючись на рішення Гусятинської селищної ради №1256 від 05.01.2022 року, звернувся до голови профспілкового комітету ОСОБА_9 із листом - повідоменням за №111, згідно якого повідомив голову профкомітету про проведення реорганізації структурних підрозділів лікарні, в тому числі і приймально-діагностичного відділення та просив делегувати представника профспілкового комітету з метою відповідних консультацій (Т.1 а.с.42,43).

Як вбачається з копії витягу з протоколу №11 від 10 лютого 2022 року засідання Гусятинського районного комітету профспілки працівників охорони здоров`я Тернопільської обласної організації, на засіданні ПК було розглянуто вищевказаний лист директора Лікарні № 111 та вирішено:

- У зв`язку з рішенням власника (селищної ради) №1256 від 05.01.2022 р. (п.1), відповідно до статуту КНП «Гусятинська КЛ», підстав для оскарження немає, власник діяв в межах своєї компетенції.

- Делегувати ОСОБА_9 - голову ПК з метою відповідних консультацій ( Т.1 а.с.44).

20 квітня 2022 року директор Лікарні видав наказ №45-од «Про скорочення штатної чисельності», в якому, посилаючись на рішення Гусятинської селищної ради №1256 від 05.01.2022 року та наказ №14-од від 01.02.2022 року «Про затвердження заходів щодо проведення скорочення структурних підрозділів та штатної чисельності КНП «Гусятинська КЛ» Гусятинської селищної ради», вирішив:

- Скоротити з 20 липня 2022 року у структурному підрозділі приймально-діагностичному відділенні, крім 0,5 ставки сестри медичної, також 1,0 ставку лікаряприймально- діагностичного відділення, завідуючого.

- Внести відповідні зміни до штатного розпису.

- Вручити працівникам, посади яких підлягають скороченню, повідомлення про наступне звільнення згідно зі ст.49-2- КЗпП України, тобто не пізніше 20.05.2022 року.

- Запропонувати працівникам, посади яких підлягають скороченню, роботу на інших вакантних посадах (за наявності) (Т.1 а.с.45).

На підставі наказу директора Лікарні №45 від 20.04.2022 року, директором Лікарні 20.05.2022 року було видано наказ №56-К, згідно якого вирішено попередити, крім інших лікарів також і лікаря приймально-діагностичного відділення, завідуючого Гонтара М.М. про звільнення з 20 липня 2022 року у відповідності до п.1 ст.40 КЗпП України. Факт попередження лікаря приймально-діагностичного відділення, завідуючого ОСОБА_1 20.05.2022 року про звільнення з 20.07.20222 року підтверджується поясненнями позивача в судовому засідання, який підтвердив факт проставлення підпису у доданому до зазначеного наказу списку працівників приймально-діагностичного відділення Лікарні (Т.1 а.с.7,46).

20 травня 2022 року лікарю приймально-діагностичного відділення, завідуючому ОСОБА_1 було вручено повідомлення директора лікарні №1 від 20.05.2022 року, в якому зазначено, що у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників КНП «Гусятинська КЛ» Гусятинської селищної ради (наказ №56-К 56.4 від 20.05.2022 року) його попереджають про наступне звільнення з посади завідуючого, лікаря приймально-діагностичного відділу на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 20 липня 2022 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку і буде проведено розрахунок згідно чинного законодавства. Із вказаним повідомленням ОСОБА_1 ознайомлений 20.05.2022 року.Про вказаний факт підтвердив позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні. (Т.1 а.с.7).

09 червня 2022 року на позачергової сесії VIII скликання Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області був розглянутий лист директора лікарні №466 від 30.05.2022 року в частині щодо виправлення, допущеної у затвердженій селищною радою Структурі комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» від 05 січня 2022 року описки щодо штатної одиниці - «лікаря-офтальмолога» і рішенням №1519 від 09 червня 2022 року «Про затвердження структури комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради в новій редакції» вирішено:

1.Затверджено структуру комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради в новій редакції.

2. Визнано таким, що втратило чинність рішення позачергової сесії від 05 січня 2022 року №1256 «Про затвердження структури комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради» (Т.1 а.с.34-39 ).

Як вбачається із затвердженої вищевказаним рішенням сесії Структури та штатної чисельності КНП «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради, станом на 09.06.2022 року в приймально-діагностичному відділенні під номером 1 значиться 4,5 штатних одиниць лікаря-терапевта (Т.1 а.с.34-39).

05.07.2022 року за №580 директор Лікарні направив голові Гусятинського районного комітету профспілки працівників охорони здоров`я Тернопільської обласної організації Мариновському І.Р. список лікарів та інших медичних працівників лікарні, які підлягають скороченню, з проханням дати згоду на їх звільнення. В даному списку під номером 6 також значиться лікар приймально-діагностичного відділу, завідувач Гонтар М.М. (Т.1 а.с.46,47).

Як видно з копії витягу з протоколу №17 засідання Гусятинського районного комітету профспілки працівників охорони здоров`я Тернопільської обласної організації від 13 липня 2022 року, ОСОБА_1 лікар приймально-діагностичного відділу, завідувач не є членом профспілки, тому, не потребує згоди профкому на звільнення (Т.1 а.с.48-51).

Наказом директора КНП «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради» № 82-к від 20 липня 2022 року «Про вивільнення працівника приймально-діагностичного відділу, у зв`язку із скороченням штату» ОСОБА_1 - лікаря приймально-діагностичного відділу, завідувача вирішено звільнити з 20 липня 2022 року за п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату (Т.1 а.с.8).

На виконання наказу директора Лікарні №45-од від 20 квітня 2022 року «Про скорочення штатної чисельності» за штатним розписом, який затверджений директором Лікарні та введений в дію з 21 липня 2022 року, у приймально-діагностичному відділенні Лікарні скорочено 1 штатну одиницю посади лікаря зав- відділенням, 1,5 штатної одиниці посади лікаря та виведено їх із штатного розпису, 2,5 штатних одиниць лікаря залишено, що підтверджується копіями штатних розписів Лікарні, введених в дію: з 01 квітня 2022 року, 21 липня 2022 року ( Т.1а.с. 141-154,155-173).

Відповідно до записів за №26,29,32 у копіях трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.19-12) та посвідченняхи № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 (Т.1 а.с.14,16) позивчу:

27.03.2015 року присвоєно вищу категорію зі спеціальності «терапія»;

26.10.2018 року підтверджено вищу категорію зі спеціальності «організація і управління охороною здоров`я»;

28.02.2020 року підтверджено вищу категорію зі спеціальності «терапія».

Підвищення кваліфікації ОСОБА_1 як лікаря- терапевта за кожні 5 років за період з 2015 року по 2021 рік підтверджується копіями:

посвідчень про проходження підвищення кваліфікації до диплому серії НОМЕР_3 (Т.1 а.с.15,17).

Згідно копії диплому серії НОМЕР_4 , виданого ОСОБА_1 21.06.1975 року позивач у 1975 році закінчив повний курс Тернопільського державного медичного інституту за спеціальністю «лікувальна справа» (Т.1 а.с.13).

Копіями наказів управління охорони здоров`я Тернопільської обласної державної адміністрації №73-к від 08.07.2020 року, №№85-к,103-к від 10.07.2020 року, №137-к від 16.07.2020 року «Про зарахування до інтернатури ОСОБА_6 , відповідно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підтверджено факт зарахування вищевказаних випускників 2020 року ДВНЗ «Тернопільський національний медичний університет імені І.Я. Горбачевського» МОЗ України на посади лікаря-інтерна зі спеціальністю «Внутрішні хвороби» до КНП « Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради з 31.08.2020 року до 30.06.2022 року (Т.1 а.с.125-128).

Як вбачається із копій заяв лікарів-інтернів ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 17.06.2022 року, останні просили директора Лікарні надати їм щорічні відпустки з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року (Т.1 а.с.222-225).

Копією наказу директора Лікарні від 17.06.2022 року № 64-В « Про надання відпусток» підтверджено факт надання лікарям-інтернам ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відпусток тривалістю 31 календарних днів, а саме з 01.07.2022 року по 31.07.2022 року (Т.1 а.с.226).

Як вбачається із довідки про доходи №873, виданої 25 вересня 2023 року КНП «Гусятинська КЛ» Гусятинської селищної ради Гонтару М.М. за травень 2022 року лікарю, завідувачу приймально-діагностичного відділення ОСОБА_1 нараховано заробітну плату в сумі 20000 грн., за червень 10909, 09 грн.. Всього -30909,09 гривень. Його середньоденна заробітна плата складає 909 грн. 09 коп.. Середньомісячна заробітна плата складає 19999,98 гривень. (Т.2 а.с.32).

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В силу вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст. 43 Конституції України закріплено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Отже, Конституція України, норми якої, відповідно до ст.8 цього Основного закону, є нормами прямої дії, визначає, що держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положення ст.5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, і правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Право громадян України на працю забезпечується державою (ст.2 КЗпП України).

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір, може бути, зокрема і безстроковим, що укладається на невизначений строк.

Пунктом 1 ст.40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Скорочення чисельності працівників являє собою зменшення кількості працівників, скорочення штатів - зменшення кількості посад, які передбачені штатним розкладом.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами) передбачено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Згідно з позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.01.2018 у справі № 519/160/16-ц, від 06.02.2018 у справі № 696/985/15-ц, від 12.06.2019 у справі № 297/868/18, від 28.04.2021 у справі № 373/2133/17, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Відповідно до ч.2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у п.п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

В силу вимог ч.1 статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частиною 2 зазначеної статті, яка діяла на час виникнення правовідносин, передбачено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5)учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтвоабо професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці роботодавець пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", роботодавець доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Згідно вимог ч.1 ст.48 Закону України «Про зайнятість населення» масовим вивільненням з ініціативи роботодавця є протягом одного місяця, зокрема:

2) вивільнення 10 і більше відсотків працівників у роботодавця з чисельністю працівників від 101 до 300.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.4 статуту КНП «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради є лікарняним стаціонарно-амбулаторним закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної спеціалізованої медичної допомоги. Власником, засновником та органом управління якого є територіальна громада в особі Гусятинської селищної ради. КНП «Гусятинська комунальна лікарня» є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним засновнику. КНП «Гусятинська комунальна лікарня» є правонаступником КНП «Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради.

Згідно п.4.1, 4.6, 4.8, 8.1, 8.2 Статуту КНП «Гусятинська комунальна лікарня» є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс. Його структура затверджується засновником за поданням директора. Штатну чисельність КНП директор визначає на власний розсуд на підставі фінансового плану підприємства та за погодженням Гусятинського селищного голови.

Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 Статуту управління підприємством здійснює Гусятинська селищна рада (Засновник). Поточне керівництво (оперативне управління КНП здійснює головний лікар/ директор.

Згідно п.7.3.4 Статуту засновник приймає рішення про реорганізацію підприємства.

У відповідності до пунктів 7.5.2, 7.5.6, 7.5.10 вказаного Статуту керівник підприємства самостійно вирішує питання діяльності підприємства за винятком тих, що віднесені чинним законодавством України та Статутом до компетенції засновника. У межах своєї компетенції видає накази та інші акти, дає вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників підприємства. Рішення про прийняття на роботу, звільнення з роботи працівників підприємства, а також інші, передбачені законодавством про працю рішення в сфері трудових відносин приймає директор підприємства. Створює умови підвищення фахового і кваліфікаційного рівня працівників згідно із затвердженим в установленому порядку штатним розписом.

Пунктами 55,78 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 78 Охорона здоров`я, затвердженого наказом МОЗ України 29.03.2002 року №117, визначені кваліфікаційні вимоги до лікарів, зокрема до лікарів: терапевта вищої кваліфікаційної категорії, приймальної палати (відділення) вищої кваліфікаційної категорії.

А саме: Лікар-терапевт вищої кваліфікаційної категорії: повна вища освіта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки "Медицина", спеціальністю "Лікувальна справа". Спеціалізація за фахом "Терапія" (інтернатура, курси спеціалізації). Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) вищої кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності. Стаж роботи за фахом - понад 10 років.

Лікар-приймальної палати (відділення) вищої кваліфікаційної категорії: повна вища освіта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки "Медицина". Спеціалізація за певною спеціальністю з "Лікувальної справи", або «Педіатрії» (інтернатура, курси спеціалізації). Безперервний професійний розвиток. Наявність сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) вищої кваліфікаційної категорії зі спеціальності. Стаж роботи за фахом - понад 10 років.

Згідно переліку лікарських посад у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом МОЗ України від 28 жовтня 2002 року № 385 у редакції наказу МОЗ України від 06 травня 2021 року №884 зазначені посади лікарів-спеціалістів: «Лікар приймальної палати (відділення)» та «Лікар-терапевт».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений з посади лікаря приймально-діагностичного відділення, завідувача Лікарні 20 липня 2022 року у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно штатного розпису Лікарні у приймально-діагностичному відділенні Лікарні станом на 01 квітня 2022 року, тобто на час попередження позивача про звільнення з посади, було 5 штатних одиниць лікарів, в тому числі і одна з них- лікаря, завідуючого відділенням. А станом на 21 липня 2022 року, тобто після завершення процедури скорочення штату, у вказаному відділенні передбачено 2,5 штатних одиниць лікарів.

Як вбачається із Структури та штатної чисельності Лікарні, які затверджені рішеннями Гусятинської селищної ради від 05.01.2022 року №1256 та від 09 червня 2022 року №1519 у новій редакції у приймально-діагностичному відділенні передбачено 4,5 штатних одиниць лікарів-терапевтів. Тобто, відповідач вирішив скоротити 0,5 штатної одиниці лікаря.

Однак, суд проаналізувавши штатний розпис Лікарні, який введений в дію 21 липня 2022 року та затверджену Структуру та штатну чисельність Лікарні, кількість штатних одиниць лікарів приймально-діагностичного відділення, які зазначені у штатному розписі Лікарні станом на 21 липня 2022 року не відповідають кількості штатних одиниць лікарів, передбачених вище вказаною Структурою та штатною чисельністю Лікарні.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 був прийнятий на посаду лікаря та має 46 років стажу роботи.

Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема і: сімейним при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Таким чином, відповідачем проведено скорочення посади лікаря приймально-діагностичного відділення, завідувача ОСОБА_1 без врахування вимог ст.42 КЗпП України, оскільки не проведений порівняльний аналіз з іншими лікарями вказаного відділення.

Посилання сторони відповідача на те, що скоротили лікаря ОСОБА_1 і при його скороченні не проводився порівняльний аналіз щодо кваліфікації із лікарями-інтернами, оскільки лікарі - інтерни не можуть були задіяні при скороченні, суд не приймає до уваги, оскільки стороною відповідача не надано суду доказів на підтвердження того, які саме лікарі займали посади у приймально-діагностичному відділенні та що лікарі-інтерни ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були зараховані (прийняті) саме на вказані посади до приймально-діагностичного відділення Лікарні.

Твердження представника відповідача про те, що заяву ОСОБА_1 про його бажання працювати на 0,5 ставки лікаря-терапевта у приймально-діагностичному відділенні Лікарні при його звільненні не бралася до уваги, оскільки при скороченні має пропонуватися рівнозначна посада, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема дослідженими судом штатними розписами Лікані.

Посилання представника відповідача на те, що лікарі-інтерни: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 були призначені на посади лікарів приймально-діагностичного відділення з 01.07.2022 року, і це підтверджується наказом директора КНП «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинсчької селищної ради №64-В, суд також не приймає до уваги, оскільки вищевказаний наказ не підтверджує факту призначеня вищезазначених лікарів-інтернів на посади лікарів-інтернів приймально-діагностичного відділення з 01.07.2022 року. Інших доказів на підтвердження вищенаведеного, стороною відповідача не надано та під час розгляду справи судом не здобуто.

Твердження представника відповідача про те, що чотири ставки лікарів зберігалися за лікарями-інтернами у приймально-діагностичному відділенні Лікарні, оскільки в інших відділеннях Лікарні не було місць, суд вважає безпідставними, оскільки будь-якими доказами не підтверджені.

Посилання сторони відповідача на те, що відповідно до затвердженої Структури лікарні рішенням сесії Гусятинської селищної ради від 09.06.2022 року комісією розглянуто усіх кандидатів, які мали право залишатися на роботі відповідно до статті 42 Кодексів закону про працю України, суд вважає безпідставними, оскільки будь-якими доказами вони не підтверджені та не знайшли свого правового підтвердження під час розгляду справи в суді. Крім того, відповідачем не надано доказів про факт створення відповідної комісії та розгляд нею усіх кандидатів, які мають право залишення на роботі відповідно до ст.42 КЗпП України.

Крім того, слід звернути увагу і на те, що як вбачається з рішення Гусятинської селищної ради від 05.01.2022 року №1256 «Про затвердження структури КНП «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради» у затвердженій Структурі та штатній чисельності Лікарні у приймально-діагностичному відділенні станом на 05.01.2022 року були наявні 4.5 штатних одиниць лікарів-терапевтів.

Процедура скорочення посад лікарів, інших медичних працівників Лікарні, у тому числі посади лікаря приймально-діагностичного відділення, завідувача, яку займав ОСОБА_1 на підставі вищевказаної Структури лікарні, а саме:

- доведення до відома працівників лікарні про заплановане скорочення штату та штатної чисельності лікарні шляхом видання наказу директором лікарні;

- письмове повідомлення голови профспілкового комітету лікарні про заплановане скорочення з проханням делегувати представника профспілкового комітету для відповідних консультацій;

- засідання профспілкового комітету з вищевказаного приводу;

- видання наказу директором лікарні про скорочення штатної чисельності;

- вручення письмового повідомлення про звільнення працівникам, посади яких

скорочувалися згідно ст.49-2 КЗпП України;

- видання наказу про попередження працівників про звільнення у зв`язку із скороченням штату із формуванням їх списку відбулася в період з 01.02.2022 року по 20.05.2022 року.

Крім того, в якості підстави видання наказів директором лікарні: від 01.02.2022 року № 14-од «Про затвердження заходів щодо проведення скорочення структурних підрозділів та штатної чисельності КНП «Гусятинська КЛ» Гусятинської селищної ради», від 20.04.2022 року № 45-од «Про скорочення штатної чисельності», від 20.05.2022 року № 56-к, звернення директора лікарні до профспілкового комітету з повідомленням про заплановане скорочення послужило і вказано у цих наказах саме Рішенням позачергової сесії VIII скликання Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області №1256 від 05 січня 2022 року «Про затвердження структури комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради».

Відповідно до ч.1ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частина 8 статті 235 КЗпП України передбачає, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при звільненні ОСОБА_1 з роботи на підставі п.1ст.40 КЗпП України відповідачем було порушено право позивача на залишення на роботі, а тому його слід поновити на роботі.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судом встановлено, що наказом директора Лікарні № 82-к від 20 липня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади лікаря приймально діагностичного відділення, завідувача 20 липня 2022 року.

А тому, суд зазначає про право позивача на оплату часу вимушеного прогулу з вини відповідача з 20 липня 2022 року по 06 лютого 2024 року (день поновлення на роботі ).

При визначенні розміру втраченого заробітку суд зазначає наступне.

У п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» постановлено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи при цьому суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

Вирішуючи питання про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 з відповідними змінами та ст. 44 КЗпП України.

Відповідно до п.2 вказаного вище Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, а якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплати за попередні два місяці роботи.

При цьому, згідно ч.6 ст.6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-IX від 15 березня 2022 року у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 53(тривалість роботи напередодні святкових, неробочих і вихідних днів), частини першої статті 65, частинтретьої - п`ятої статті 67 та статей 71-73(святкові і неробочі дні) Кодексу законів про працю України.

Згідно п.8 вищезазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Із наданої 25 вересня 2023 року відповідачем довідки №873 про доходи за травень, червень 2022 року, тобто за останні календарні місяці, що передували звільненню позивача (травень, червень 2022 року), вбачається, що в травні 2022 року ОСОБА_1 відпрацьовано 22 робочих дні, у червні 2022 року 12 робочих дні.

Позивачу ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата за останні два місяці роботи, а саме: в травні 2022 року в сумі 20000 гривень, у червні 2022 року 10909,09 гривень.

Відповідно до норм тривалості робочого часу в травні та червні 2022 року разом було 34 робочих днів.

Встановлено, що позивач в травні відпрацював 22 робочих дні, в червні 2022 року-12 робочих днів, що підтверджується довідкою про доходи № 873, виданою відповідачем 25 вересня 2023 року.

Відтак, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за цей період становила 613,64 гривень ( 20000+10909,09=30909,09:34=909,09).

Час вимушеного прогулу ОСОБА_1 за період з 20 липня 2022 року по 06 лютого 2024 року (день поновлення на роботі) в робочих днях становить 404 робочих днів.

Отже, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 367272,36 гривень (909,09 гривень х 404 днів).

Судом встановлено, що після звільнення позивачки з роботи у вищевказаний період він ніде не працевлаштовувався, доходів за час вимушеного прогулу за період з 20 липня 2022 року по 06 лютого 2024 року не отримував.

Доказів на спростування зазначених обставин представником відповідача під час розгляду справи не надано, а судом не здобуто.

З цих підстав до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 367272,36 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу, без утримання податків та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів є відповідно обов`язком роботодавця та працівника.

На підставі наведеного, ст.ст.40, 42, 49-2, 232, 233, 235 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітноїплати», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263- 265, 268, 272, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , жителя АДРЕСА_1 ) до комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради (адреса: селище Гусятин, вул. Б. Лепкого, 1, Чортківського району, Тернопільської області, ) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради від 20 липня 2022 року № 82-К «Про вивільнення працівника приймально-діагностичного відділу у зв`язку із скороченням штату» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря приймально-діагностичного відділу, завідувача.

Поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря приймально-діагностичного відділення, завідувача приймально-діагностичного відділення комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради з 20 липня 2022 року.

Стягнути з комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 липня 2022 року по 06 лютого 2024 року в сумі 367 272 (триста шістдесят сім тисяч двісті сімдесят два) грн.. 36 коп. за вирахуванням відповідних податків і зборів.

Стягнути з комунального некомерційного підприємства «Гусятинська комунальна лікарня» Гусятинської селищної ради на користь Держави 992 (дев`ятсот дев`яносто два) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць за вирахуванням відповідних податків та зборів допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської областішляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текс рішення суду складено 19 лютого 2024 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Тетяна ЦВИНТАРНА