Справа № 301/340/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" лютого 2024 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,
ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 20.03.2014 року стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №2007/978-МК1/6 від 23.05.2007 року у розмірі 510441,68 грн.

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 10.02.2021 року у справі №301/169/14-ц замінено сторону (стягувача) з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у справі №301/169/14-ц.

Однак, ОСОБА_1 так і не вчинив жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст.625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст.549 ЦК України.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Крім того, право кредитора на звернення до суду із позовом на підставі ст.625 ЦК України про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за весь період прострочення виконання рішення суду виникає як до боржника, так і до поручителя, оскільки останній, у зв`язку з винесенням судового рішення про стягнення заборгованості також набув статусу боржника.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки трирічна позовна давність відраховується з дати нарахування інфляційних втрат та 3% річних, а саме з 01.05.2017 року, враховуючи зміни до ЦК України, які введені в дію на підставі Закону України №540-ІХ з 02.04.2020 року та Закону України №2120-ІХ з 17.03.2022 року, то позовна давність щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних починаючи з 02.04.2020 року була продовжена та станом на дату подачі цього позову не пропущена.

Відповідно до розрахунку інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 510441,68 грн., за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року розмір нарахованих інфляційних втрат і 3% річних на суму боргу становить 314561,62 грн., що складається з наступного: інфляційне збільшення - 240764,34 грн., 3% річних - 73797,28 грн.

Оскільки судове рішення про стягнення з боржника коштів не виконувалось досить тривалий час, враховуючи, що таке прострочення є триваючим правопорушенням, кредитор - позивач вправі вимагати стягнення з боржника - відповідача в судовому порядку стягнення сум інфляційних нарахувань та 3% річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання аж до повного його виконання.

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь інфляційні втрати і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 314561,62 грн., а також судові витрати, що складаються з 3774,74 грн. сплаченого судового збору та 25000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Іршавського районного суду від 30.01.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача Скребець О.С. не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглянути без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 52).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, поважність неявки не підтвердив, відзиву на позов не подав (а.с. 54-56).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає у задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з таких підстав.

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь інфляційні втрати і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 314561,62 грн.

На підтвердження позовних вимог до позовної заяви додано: копію Кредитного договору №2007/978-МК1/6 від 23.05.2007 року з Додатком №1 від 25.05.2007 року «Графік погашення кредиту» (а.с. 11-14, 15-16); копію Додаткової угоди №01 від 23.12.2010 року до Кредитного договору №2007/978-МК1/6 від 23.05.2007 року з Додатком 1 «Графік погашення» (а.с. 17-23, 24); розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання - за основним боргом за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року (а.с. 25-27); копію заочного рішення Іршавського районного суду від 20.03.2024 року по цивільній справі №301/169/14-ц, яке роздруковане з Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с.28-30); копію ухвали Іршавського районного суду від 10.02.2021 року по цивільній справі №301/169/14-ц за заявою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, поновлення строків для його пред`явлення та видачу дубліката виконавчого документа (а.с.30-32).

З матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №2007/978-МК1/6 (далі - Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1.-1.3. Кредитного договору, ОСОБА_1 було надано на споживчі цілі кредит у сумі 40000,00 євро строком по 18.05.2012 року включно зі сплатою за користування кредитом 13,0% річних (а.с.11).

Згідно з п. 3.1., 3.3. Кредитного договору, в забезпечення зобов`язань по цьому Договору, які полягають у поверненні кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливої сплати неустойки, а також у відшкодуванні збитків у зв`язку з порушенням цього Договору, майновий поручитель - ОСОБА_3 - передає у заставу житловий будинок (105,5 кв.м.) з земельною ділянкою 0,072 га, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При непогашенні заборгованості позичальника перед банком у повному обсязі за рахунок заставленого майна банк має право звернути стягнення на грошові кошти та інше майно позичальника у відповідності з діючим законодавством України (а.с.11).

В пункті 1.3. Додаткової угоди №01 від 23.12.2010 року до Кредитного договору №2007/978-МК1/6 від 23.05.2007 року передбачено, що в забезпечення виконання зобов`язань по цьому Договору, які полягають у поверненні кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, комісії, сплати неустойки (штрафу, пені) та інших витрат, банк укладає з позичальником договір застави №159004 від 23.05.2007 року, згідно умов якого передає кредитору в заставу нерухоме майно, а саме: житловий будинок (105,5 кв.м.) з земельною ділянкою 0,072 га, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за заставною вартістю 356953,00 грн. (а.с.18).

Згідно позовної заяви, 20 березня 2014 року Іршавський районний суд Закарпатської області ухвалив заочне рішення по цивільній справі №301/169/14-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» в особі Відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак, до позовної заяви не додано належним чином засвідченої копії заочного рішення суду від 20.03.2014 року. До позовної заяви приєднано роздруковану копію вказаного рішення суду з Єдиного державного реєстру судових рішень, де замість відповідачів вказано Особа_2 та Особа_3.

Ухвалою Іршавського районного суду від 10.02.2021 року задоволено частково заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»: замінено сторону (стягувача) з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у справі №301/169/14-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки; у задоволенні вимог ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі №301/169/14-ц відмовлено (а.с. 30-32).

Дана ухвала суду набрала законної сили 26 лютого 2021 року.

Зі змісту ухвали суду від 10 лютого 2021 року вбачається, що заочним рішенням Іршавського районного суду від 20.03.2014 року позов ПАТ КБ «Надра» в особі Відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ задоволено:

-Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ заборгованість по Додатковій угоді №1 від 23.12.2010 року до Кредитного договору №2007/978-МК1/6 від 23.05.2007 року в загальній сумі 510441,68 грн., в тому числі: 265782,64 грн. - заборгованість по кредиту, 136469,61 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 54675,06 грн. - пеня за порушення строку платежу, 53514,37 грн. - штраф.

-В рахунок погашення заборгованості за Додатковою угодою №1 від 23.12.2010 року до Кредитного договору №2007/978-МК1/6 від 23.05.2007 року на суму 510441,68 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 94,50 кв.м., житловою - 48,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності шляхом продажу вказаного предмета іпотеки через прилюдні торги у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження»;

-Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Надра» в особі відділення Ужгородське РУ судовий збір 3654,00 грн.

30 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» і ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір №GL48N718070-1-6 про відступлення прав вимоги, за умовами якого відбулося переуступлення прав вимоги за кредитними договорами, зокрема, і за Кредитним договором №2007/978-МК1/6 від 23.05.2007 року.

Разом з тим, відповідний договір відступлення права вимоги позивачем не надано, тому умови та зміст цього договору судом не встановлено.

Позивач посилається на те, що загальна сума нарахованих інфляційних втрат і 3% річних, понесених ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», за прострочення виконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання в сумі 510441,68 грн. за Кредитним договором, за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року становить 314561,62 грн., що складається з наступного: інфляційне збільшення - 240764,34 грн., 3% річних - 73797,28 грн.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Попри те, що в матеріалах справи наявна копія ухвали Іршавського районного суду від 10.02.2021 року по цивільній справі №301/169/14-ц, якою замінено сторону (стягувача) з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у справі №301/169/14-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, однак до позовної заяви не приєднано доказів існування виконавчого провадження по справі №301/169/14-ц, по якому стягувачем є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

В ухвалі Іршавського районного суду від 10.02.2021 року зазначено, що з відповіді Іршавського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що на виконанні Іршавського РВ ДВС перебувало виконавче провадження АСВП №48828897 з примусового виконання виконавчого листа №301/169/14-ц від 07.04.2014 року стосовно боржника ОСОБА_1 29.04.2016 року дане виконавче провадження завершено на підставі п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», чинного станом на 29.04.2016 року, згідно якого виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

Тобто, причиною невиконання заочного рішення Іршавського районного суду від 20.03.2014 року, згідно якого в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 на суму 510441,68 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними спорудами, було не порушення зобов`язань відповідачем та не вчинення ним дій щодо погашення кредитної заборгованості, а відмова стягувача ПАТ КБ «Надра» залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

Відтак, позивачем не надано доказів щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 інфляційних втрат і 3% річних.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними і процесуальними правами; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12, 13, 77-81 ЦПК України); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст. 263 ЦПК України).

Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є недоведеними і такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь понесені судові витрати при зверненні з даним позовом до суду, а саме: 3774,74 грн. судового збору та 25000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.1 та п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки по даній справі у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 15, 16, 625 ЦК України, ст. 12, 13, 141, 263-265, 279, 280 ЦПК України,

р і ш и в :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 314561,62 грн. - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2024 року.

Головуюча: М. О. Пітерських