Провадження № 2-о/369/116/24
РІШЕННЯ

Іменем України

06.02.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Кубарській Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 369/19088/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Мелешків Гайсинського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Відповідно до свідоцтва про народження власне ім?я батька заявника записане як « ОСОБА_2 », а по-батькові заявника - « ОСОБА_2 ».

У період з 10.04.1976 по 20.12.1976 року заявник навчався у міському професійно-технічному училищі № 13 м. Копичинці Тернопільської області по спеціальності столяр-мебельщик, що підтверджується копією атестату № 1931 від 06.07.1977. У вказаному атестаті по-батькові заявника записане українською мовою « ОСОБА_3 ».

З 01.09.1981 до 01.07.1982 заявник навчався в Професійно-технічному училищі № 1 міста Одеса за спеціальністю «Контролер станочних і слюсарних робіт». За результатом навчання заявнику був виданий атестат № 3400 від 12.07.1982 у якому по-батькові заявника на російській мові зазначене « ОСОБА_4 ».

В подальшому з 1987 до 27.06.1990 заявник навчався у Київському енергетичному технікумі по спеціальності «Електричні станції, мережі та системи». По закінченні навчання отримав диплом НОМЕР_1 від 27.06.1990, у якому по-батькові заявника українською мовою написане як « ОСОБА_5 ».

У період часу з 24.10.1984 до 22.07.1987 працював на Київському виробничому об`єднанні «Химволокно» водієм 3 класа транспортного цеху, що підтверджується довідкою № 68 від 25.04.1990, яка була видана взамін втраченій трудовій книжці для підтвердження наявності трудового стажу. У цій довідці по-батькові заявниа на російській мові вказане « ОСОБА_4 ».

07.05.1990 був заведений дублікат трудової книжки на ім?я заявника, де вказане по батькові заявника на російській мові « ОСОБА_4 ».

У зв?язку з різними варіантами написання імені батька заявника та подальшому, як наслідок, по-батькові заявника, на теперішній час виникли неточності у документах, які унеможливлюють отримання пенсії заявником.

У 2020 році заявник звертався до Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про внесення змін до деяких актових записів де є неправильне написання його по-батькові. Проте висновком № 38 від 15.04.2020 у внесенні змін було відмовлено у зв?язку з виявленими розбіжностями у написанні імені батька та неможливості внесення змін до актового запису про народження заявника.

У зв?язку з досягненням пенсійного віку, заявник звернувся до Відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак Рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 73 від 21.08.2023, заявнику було відмовлено у призначені у зв?язку з невідповідністю паспортних даних і зазначенню по-батькові у документах про трудовий стаж.

У паспорті громадянина України заявника вказано по-батькові « ОСОБА_6 ». Заявник вважає, що такі суперечності виникли через неправильний переклад його по-батькові з російської мови на українську. Наявність таких невідповідностей його даних у документах про освіту та трудовий стаж унеможливлюють реалізацію його права на отримання пенсії за віком.

Встановлення факту належності заявнику документів необхідне для підтвердження трудового стажу для подальшого призначення пенсії за віком.

На підставі вище наведеного, ОСОБА_1 просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме що: трудова книжка (дублікат) серії НОМЕР_2 , заповнена 07 травня 1990 року на російській мові на « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 ; атестат № 1931 від 06.07.1977 року виданий « ОСОБА_1 » про закінчення міського професійно-технічного училища № 13 м. Копичинці Тернопільської області; атестат № 3400 ВІД 12.07.1982 виданий на російській мові « ОСОБА_1 » про закінчення міського професійно-технічного училища № 1 м. Одеси; диплом НОМЕР_1 від 27 червня 1990 року (реєстраційний № НОМЕР_3 ), виданий « ОСОБА_1 » про закінчення Київського енергетичного технікуму, належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник та заінтересована сторона в судове засідання не з`явилися.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Мелешків Гайсинського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Відповідно до свідоцтва про народження власне ім?я батька заявника записане як « ОСОБА_2 », а по-батькові заявника - « ОСОБА_2 ».

У період з 10.04.1976 по 20.12.1976 року заявник навчався у міському професійно-технічному училищі № 13 м. Копичинці Тернопільської області по спеціальності столяр-мебельщик, що підтверджується копією атестату № 1931 від 06.07.1977. У вказаному атестаті по-батькові заявника записане українською мовою « ОСОБА_3 ».

З 01.09.1981 до 01.07.1982 заявник навчався в Професійно-технічному училищі № 1 міста Одеса за спеціальністю «Контролер станочних і слюсарних робіт». За результатом навчання заявнику був виданий атестат № 3400 від 12.07.1982 у якому по-батькові заявника на російській мові зазначене « ОСОБА_4 ».

В подальшому з 1987 до 27.06.1990 заявник навчався у Київському енергетичному технікумі по спеціальності «Електричні станції, мережі та системи». По закінченні навчання отримав диплом НОМЕР_1 від 27.06.1990, у якому по-батькові заявника українською мовою написане як « ОСОБА_5 ».

У період часу з 24.10.1984 до 22.07.1987 працював на Київському виробничому об`єднанні «Химволокно» водієм 3 класа транспортного цеху, що підтверджується довідкою № 68 від 25.04.1990, яка була видана взамін втраченій трудовій книжці для підтвердження наявності трудового стажу. У цій довідці по-батькові заявниа на російській мові вказане « ОСОБА_4 ».

07.05.1990 був заведений дублікат трудової книжки на ім?я заявника, де вказане по батькові заявника на російській мові « ОСОБА_4 ».

У зв?язку з різними варіантами написання імені батька заявника та подальшому, як наслідок, по-батькові заявника, на теперішній час виникли неточності у документах, які унеможливлюють отримання пенсії заявником.

У 2020 році заявник звертався до Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про внесення змін до деяких актових записів де є неправильне написання його по-батькові. Проте висновком № 38 від 15.04.2020 у внесенні змін було відмовлено у зв?язку з виявленими розбіжностями у написанні імені батька та неможливості внесення змін до актового запису про народження заявника.

У зв?язку з досягненням пенсійного віку, заявник звернувся до Відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак Рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 73 від 21.08.2023, заявнику було відмовлено у призначені у зв?язку з невідповідністю паспортних даних і зазначенню по-батькові у документах про трудовий стаж.

У паспорті громадянина України заявника вказано по-батькові « ОСОБА_6 ». Заявник вважає, що такі суперечності виникли через неправильний переклад його по-батькові з російської мови на українську. Наявність таких невідповідностей його даних у документах про освіту та трудовий стаж унеможливлюють реалізацію його права на отримання пенсії за віком.

Встановлення факту належності заявнику документів необхідне для підтвердження трудового стажу для подальшого призначення пенсії за віком.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала заявник у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, суд вважає, що при оформленні правовстановлюючих документів була допущена помилка, а заявник не має змоги підтвердити належність їй відповідних правовстановлюючих документів.

За таких підстав суд дійшов висновку, що заявниця звернулася із заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючих документів з метою оформлення свого права на соціальне забезпечення (пенсійне забезпечення), а встановлення даного факту не пов`язується з іншим вирішенням спору про право.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 274 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі факти належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що той факт, що трудова книжка серії НОМЕР_4 від 01.06.193 року видана на прізвище ОСОБА_7 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 (з виправленням), дійсно належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата видачі трудової книжки НОМЕР_4 «01.06.1983 року», що підтверджується зібраними та дослідженими належними та допустимими доказами, а також співпадіннями особистих даних, зазначених у вказаних документах.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 258-260, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме що: трудова книжка (дублікат) серії НОМЕР_2 , заповнена 07 травня 1990 року на російській мові на « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 ; атестат № 1931 від 06.07.1977 року виданий « ОСОБА_1 » про закінчення міського професійно-технічного училища № 13 м. Копичинці Тернопільської області; атестат № 3400 ВІД 12.07.1982 виданий на російській мові « ОСОБА_1 » про закінчення міського професійно-технічного училища № 1 м. Одеси; диплом НОМЕР_1 від 27 червня 1990 року (реєстраційний № НОМЕР_3 ), виданий « ОСОБА_1 » про закінчення Київського енергетичного технікуму, належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, , юридична адреса: 08500, Київська область, Фастівський район, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10.

Повний текст рішення складено 27.02.2024 року.

Суддя А.В. Янченко