Справа № 712/2413/23
Провадження № 2/712/198/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Соснівський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Марцішевська О.М.

при секретарі Шевченко О.П.

представника позивачки адвокат Гончар Л.В.

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Топора І.О.

розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Гончар Людмили Вячеславівни про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2023 року позивачка звернулася з позовом до відповідачів про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

23 січня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси задоволена заява позивачки ОСОБА_2 про відвід судді Соснівського районного суду м. Черкаси Борєйко О.М. від розгляду цивільної справи №712/2413/23, справу передано до канцелярії Соснівського районного суду м. Черкаси для повторного автоматизованого розподілу.

26 січня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси справу прийнято до провадження суддею Марцішевською О.М. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 22 лютого 2024 р.

22 лютого 2024 року до суду надійшла заява від представника позивачки адвоката Гончар Л.В. про відвід судді. В обґрунтування заяви посилалась на те, що узв`язку з тим, що суддя Марцішевська О.М. розглядала справу про визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 і було задоволено позов рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2010 року, тому ОСОБА_2 заявляє відвід судді Марцішевській О.М. У Битяк Світлани Леонідівни є сумніви щодо неупередженості судді. Вказувала, серед іншого, що при розгляді заяви про відвід судді, слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Представник позивачки адвокат Гончар Л.В. в судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити.

Представник відповідача адвокат Топор І.О. в судовому засіданні заперечував проти заяви та просив відмовити за безпідставністю.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_1 підтримали представника.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, доходить такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.1 ч. 2, ч. 8 ч. 11ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Згідно ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків …».

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або небезсторонність у даній справі. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п.66, 67). Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. При тлумаченні змісту поняття «інші підстави, які викликають сумніви у неупередженості суду» необхідно дотримуватися балансу між виправданою необхідністю застосування широкого тлумачення цієї категорії та недопустимістю зловживання наявністю такого права.

При цьому неупередженість має одночасно існувати як фактично (суб`єктивний тест), так і має бути забезпечена її розумна видимість (об`єктивний тест) (рішення ЄСПЛ у справі «Мікаллеф проти Мальти», № 17056/06 від 15 жовтня 2009 року, «Rustavi 2 Broadcasting Company Ltd та інші проти Грузії», № 16812/17 від 18 липня 2019 року).

Вивченням змісту заяви про відвід встановлено, що заявник не вказав будь-яких обгрунтованих підстав для відводу судді, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України.

Так, незгода з ухваленим суддею судовим рішенням в 2010 році з приводу інших спірних правовідносин, не може бути підставою для відводу судді, що прямо передбачено ч. 4 ст. 36 ЦПК України.

Тому означені доводи заяви про відвід суд відхиляє як такі, що не можуть викликати сумнів в неупередженості судді в силу положень частини четвертої статті 36 ЦПК України.

Отже, викладені заявником обставини про сумніви у неупередженості судді не підтверджені будь-якими доказами, не є об`єктивно обгрунтованими. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Враховуючи, що доводи заяви про відвід судді не ґрунтуються на вимогах закону і не свідчать про упередженість та необ`єктивність судді, не доводять наявність у судді прямої чи побічної заінтересованості у результаті розгляду справи, тому підстави для його відводу відсутні. Безпідставні сумніви заявника у відсутності безсторонності судді не є вирішальними і не можуть бути підставою для відводу судді.

Оскільки заява про відвід судді надійшла до суду 22.02.2024р. пізніше, ніж за три робочі дні до дня засідання 22.02.2024р., відповідно до ст.40 ЦПК України така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 36, 40, 260-261, 352-354 ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Гончар Людмили Вячеславівни про відвід судді.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Запепречення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на ріщення суду.

Головуючий :

Повний текст ухвали виготовлено 22 лютого 2024 року.