УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

22 лютого 2024 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С. І., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження за №35233531 з виконання виконавчого листа № 2/1312/650/2012 від 09 листопада 2012 року.

Вивчивши матеріали позовної заяви, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право саме в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так у відповідності до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , останній просить скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №35233531 від30 листопада 2012 року.

При цьому, з долученої копії вказаної постанови вбачається, що в Залізничному відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №35233531 з виконання виконавчого листа № 2/1312/650/2012 виданого 09 листопада 2012 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ДАП «Львівські авіалінії» в користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 129 901,00 грн.

Оскаржуваною постановою закінчено вказане вище виконавче провадження.

Згідно з статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Окрім того, згідно з ч. 3 даної статті Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

При цьому згідно з ч. 5 такої рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У пункті 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У разі заявлення у скарзі вимог про право (наприклад, про захист гідності, честі та ділової репутації, відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби) в їх прийнятті має бути відмовлено на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, статті 383 ЦПК.

Суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому розділом VII ЦПК порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або іншим чином впливати на їх розгляд.

Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, в рамках якого державним виконавцем винесено постанову про закінчення такого, то оскарження такої може здійснюватися виключно за правилами Розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судовий рішень» ЦПК України, який визначає порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця в ході виконання рішень, у формі звернення до суду зі скаргою, тоді як ОСОБА_1 пред`явлено позов, який не містить вимог про право до відповідача, а тому належить дійти висновку, що позовна заява на предмет судового контролю за діями/бездіяльністю державного виконавця при виконанні судового рішення в іншій цивільній справі, не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки такий передбачає іншу форму звернення та порядок вирішення.

Таким чином, позов ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, адже така вимога мали б розглядатись в порядку оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця, або шляхом звернення зі скаргою до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, яким винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Так згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи наведене вище, а також те, що вимоги позовної заяви підлягають розгляду за правилами оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця, однак таку подано за правилами позовного провадження, приходжу до висновку, що у відкритті провадження за даним позовом слід відмовити. Окрім того відповідно до ч. 1 ст. 186 ЦПК України заявнику слід роз`яснити, що розгляд справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду, який видав виконавчий документ, в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, а також такі вимоги може бути розглянуто начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, яким винесено оскаржувану постанову.

Керуючись ст. 10, 19, 186, 260, 261, 293, 296, 297, 353, 354, 447 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду, який видав виконавчий документ, в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, а також до юрисдикції начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, яким винесено оскаржувану постанову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Львівського апеляційного суду.

Суддя: Леньо С. І.