УХВАЛА

28 лютого 2024 року

місто Київ

справа № 442/7587/21

провадження № 61-2283ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення та

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду, в якому просив усунути йому перешкоди у користуванні майном шляхом виселення відповідачів з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Вказував, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується cвідоцтвом про право на спадщину від 11 травня 2016 року. У зазначеному будинку зареєстровані та проживають відповідачі, які не є членами його сім`ї чи співвласниками житлового будинку. Реєстрація та проживання відповідачів у житловому будинку створюють йому перешкоди у користуванні будинком, оскільки вони займають значну частину житлової площі будинку, чим перешкоджають йому та його сім`ї у проживанні в спірному будинку та розпорядженні майном на власний розсуд.

Відповідачі були зареєстровані у житловому будинку за життя

ОСОБА_6 , яка була попереднім власником житлового будинку та після смерті якої він успадкував спірне майно. Звертав увагу суду на те, що чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачалося переходу прав та обов`язків попереднього власника до нового в частині збереження користування житлом членів сім`ї колишнього власника у випадку його зміни.

21 червня 2022 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалено усунути ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні права користування житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 із вказаного житлового будинку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

12 грудня 2023 року постановою Львівського апеляційного суду апеляційні скарги ОСОБА_4 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 залишено без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2022 року залишено без змін.

12 лютого 2024 грудня ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що копію оскаржуваної постанови заявник отримав 11 січня 2024 року. На підтвердження зазначених обставин надано відповідні докази.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій

статті 394 цього Кодексу.

З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що повний текст постанови Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року складено 22 грудня 2023 року.

З наданої до заяви про усунення недоліків касаційної скарги копії конверта зі штрих-кодовим ідентифікатором поштового направлення кореспонденції

АТ «Укрпошта» № 374 на адресу ОСОБА_1 з Львівського апеляційного суду встановлено, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду заявником отримано 11 січня 2024 року.

З урахуванням дати прийняття та складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, дати його отримання, дати подання касаційної скарги, строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню відповідно до статті 390 ЦПК України.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди попередніх інстанцій не врахували правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду 21 серпня 2019 року у справі № 569/4373/16-ц, у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 754/613/18-ц, від 18 січня 2023 року у справі

№ 442/810/22, від 01 березня 2023 року у справі № 296/1389/21, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті

389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребування матеріалів справи.

Крім того, заявник просить зупинити дію рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року, оскільки він є особою з інвалідністю другої групи, не має у власності іншого житла, з народження зареєстрований та проживав у спірному будинку.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - конвенція) закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Правова позиція Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції передбачає кожній особі гарантії, крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ від 24 листопада 1986 року у справі «Gillow v. the U.K.»), так і на наймача (рішення ЄСПЛ від 18 лютого 1999 року у справі «Larkos v. Cyprus»).

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед багатьох інших джерел, рішення ЄСПЛ від 13 травня

2008 року у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, пункт 50).

Верховний Суд враховує наведені у касаційній скарзі доводи, які дають підстави для висновку про необхідність зупинення дії рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року до закінчення касаційного провадження, оскільки існує ймовірність утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, та для забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2022 року та постановиЛьвівського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 12 грудня 2023 року.

Витребувати із Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу № 442/7587/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення.

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року задовольнити.

Зупинити дію рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області

від 21 червня 2022 року та постанови Львівського апеляційного суду

від 12 грудня 2023 рокудо закінчення касаційного провадження.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров