Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 лютого 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді Зарева Н.І., за участю секретаря судового засідання Віраг Е.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 21.02.2022 Ужгородським РВ ГУ ДМС в Закарпатської області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 15.04.2011 Ужгородським РВ ГУ МВС України в Закарпатській області, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ,

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23 лютого 1982 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Сюртівської сільської ради.

За час перебування у шлюбі у них народилося двоє спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач вказала також, що спільне життя з відповідачем не склалося. Між ними почались постійні сварки, непорозуміння, конфлікти. Матеріальної допомоги для дітей відповідач не дає. Дітьми не цікавиться. Спільне господарство не ведеться. Шлюбні відносини припинені ще з 2020 року. Окрім цього вказала, що вона змушена сама утримувати та виховувати спільних дітей.

На підставі викладеного, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання її доньок у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

У судове засідання позивачка не з`явилася, однак, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток та розміщення оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечила, а тому відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглянув справу заочно.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим Ужгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністертcтва юстиції (м. Івано-Франківськ), 12 червня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 02 від 12.06.2004. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові- ОСОБА_6 , дружині - ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого Сюртівською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області у сторін народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 17 березня 2005 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народилась донька - ОСОБА_3 .

Як встановлено в ході розгляду справи, сімейні стосунки між сторонами не склалися, стали виникати сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбних стосунків сторони між собою не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Діти проживають із матір`ю та перебувають на її утриманні.

Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося.

Згідно зі ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин, і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України , згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ст. 112 СК України, під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим, на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати.

Крім того, частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму на 2023 року дітей віком від 6 до 18 років, який становить із 1 січня 2023 року - 2833 грн.

Цим же законом визначено розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2023 року у сумі 6 700,00 грн.

Тобто мінімальний гарантований розмір аліментів, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 1416,50 грн, їх мінімальний рекомендований розмір складає 2 833 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Нормами ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З огляду на викладене, з врахуванням віку дітей та потреб для забезпечення їх здоров`я та гармонійного розвитку, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача, враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, беручи до уваги те, що відповідач у судове засідання не з`явився, а також не заперечив щодо задоволення позову, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частрині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 3 000,00 грн (три тисячі гривень) на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 05 жовтня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги висновок про задоволення вимоги про розірвання шлюбу, з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені нею витрати по сплаті судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1073,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 81, 89, 141, 263-265, 272-279, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України та ст. ст. 55, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву задовольнити.

2. Шлюб, укладений 12 червня 2004 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстровано виконкомом Сюртянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 02 від 12.06.2004 - розірвати.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000, 00 грн (три тисячі гривень 00 копійок) на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 05 жовтня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суддя Н.І. Зарева