Справа № 697/2519/23
Провадження № 2/697/188/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

22 лютого 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Колісник Л.О.

за участю секретаря Десятник О.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м.Каневі, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивують тим, що позивач з відповідачем мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні матері. Їх син є повнолітнім, але продовжує навчатися на денній формі навчання у Харківському національному університеті Повітряних сил України, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач працездатний, матеріально забезпечений, стан здоров`я його задовільний, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивач самостійно не в змозі утримувати їх сина, у зв`язку з тим, що останній потребує коштів на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні встановлено та вбачається з матеріалів справи, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.11.2005 (а.с.5).

Відповідно до довідки Управління ЦНАП виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №7103- від 28.03.2022, позивач ОСОБА_1 , 1983 р.н. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7).

Відповідно до довідки УСЗН виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №7103- від 28.03.2022, ОСОБА_3 , 2005 р.н. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

Відповідно до довідки начальника відділу персонального та стройового - заступника начальника штабу Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба, солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних Сил та навчається на 1 курсі, зарахований наказом начальника ХНУПС №1244 від 31.07.2023. Термін навчання з 31.07.2023 по 2027 рік, денна форма навчання, повне державне забезпечення (утримання) (а.с.6).

Згідно з витягом із наказу начальника Харківського національного університету Повітряних сил імені Івана Кожедуба № 39 від 08.02.2024 солдата ОСОБА_3 відраховано від подальшого навчання через небажання продовжити навчання, припинено чинність дії контракту у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем. Вирішено стягнути суму 35773,93 грн. за період навчання у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964, направити для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період( а.с. 32).

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, під час розгляду даної справи суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 20.05.2020 по справі №635/1139/17 та зазначає таке.

У відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 з часу подання позову до його відрахування з навчального закладу перебував на повному державному утриманні, що включає в себе забезпечення курсантів (солдатів) відповідно до затверджених норм грошовим, продовольчим, речовим та медичним забезпеченням, комунальними послугами та житлом, суд дійшов висновку про недоведенність позивачем існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі статті 199 СК України.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітнього сина ОСОБА_3 потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з його навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо).

Вимога про відшкодування коштів, витрачених з державного бюджету на курсанта за період його навчання, пов`язана з його відрахуванням через невиконання умов контракту, не є підставою для стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання, оскільки ці правовідносини мають іншу правову природу, ніж визначені у ст. 198, 199 СК України.

Виходячи з наведеного, обставини, на які посилався позивач в обґрунтування пред`явленого позову, не були підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим суд визнає позов таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з позовом позивача було звільнено від сплати судового збору, а тому дані витрати необхідно покласти на рахунок держави

Керуючись ст. 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 182, 199, 200 СК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Головуючий Л . О . Колісник