Справа № 214/566/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

12 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чернова Н.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР», інтереси якого представляє Тетера Олександр Володимирович, про видачу судового наказу за вимогою про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

19.01.2024 року представник ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» Тетера О.В. звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просить суд видати судовий наказ про солідарне стягнення з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з грудня 2020 року по грудень 2023 року у сумі 4109, 17 грн.; інфляційні втрати в розмірі 115, 60 грн.; три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 32, 52 грн.; судовий збір в розмірі 268, 40 грн.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі протоколу матеріали заяви передано в провадження судді Чернової Н.В. 19.01.2024 року.

Суд, дослідивши матеріали заяви, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Згідно з ч.5 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України судом направлені запити до Єдиного державного демографічного реєстру, з яких слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12.12.2022 року та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03.02.2011 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14.11.2022 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

В свою чергу, стягувач в заяві про видачу судового наказу просить стягнути заборгованість за період з грудня 2020 року по грудень 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Суд, на підставі викладеного та враховуючи, що доказів на підтвердження користування ОСОБА_1 вказаною квартирою, до якої надавались послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період нарахування заборгованості не надано, а також стягувачем заявлено вимоги про стягнення з боржника заборгованості за надані послуги за вказаною адресою, не зважаючи на те, що вона не є власником квартири та з 14.11.2022 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 8 ч. 1 с. 165 ЦПК України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР», інтереси якого представляє Тетера Олександр Володимирович, про видачу судового наказу за вимогою про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги відмовити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання та підписання суддею.

Ухвалу складено та підписано 12 лютого 2024 року

Суддя Н.В. Чернова