Справа № 303/8048/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 січня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,

з участю секретаря Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою АТ «ПриватБанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 січня 2023 року у справі №303/8048/22 (Головуючий: Кость В.В.)

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з неї 3% річних у сумі 1023,68 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.09.2022 року складає 37425,74 грн. за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором №MKL1GA00000346 від 23.06.2006 р. за період з 01.03.2020 р. по 12.09.2022 р.

Позивач посилається на те, що в процесі цивільно-правової реалізації укладеного між позивачем та відповідачем договору кредиту, зобов`язання позичальника перед банківською установою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними, що є підставою для нарахування та стягнення з боржника 3% річних.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26 січня 2023 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням та право на позов про стягнення 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Заслухавши пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» Дурдинець Р.Ю., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_1 адвоката Захарчук І.І., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 23 червня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №MKL1GA00000346 на підставі якого банк надав позичальнику кредитні кошти у вигляді не відновлювальної лінії у розмірі 4185,00 доларів США на строк з червня 2006 р. по 22 червня 2010 року включно.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 07 вересня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було відмовлено у зв`язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем.

При зверненні у суд із позовом позивач просив стягувати з відповідача 3% річних за період з 01.03.2020 р. по 12.09.2022 р. у розмірі 1023,68 доларів США, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №757/44680/15-ц (провадження №61-32171сво18) зазначив, що конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування трьох процентів річних та інфляційних витрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Судом першої інстанції встановлено, що позовна давність щодо вимоги Банку про стягнення заборгованості за Кредитним договором сплила, про що зазначено у рішенні Мукачівського міськрайонного суду від 07.09.2015 року і правовідносини між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 з урахуванням приписів статті 509, 267 ЦК України трансформувалися у натуральне зобов`язання, за яким кредитор з урахуванням особливостей конструкції статті 625 ЦК України не має права на нарахування трьох процентів річних.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеного в постанові від 05 серпня 2022 року у справі №757/63074/19-ц (провадження №61-17638св21).

При постановленні рішення, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу АТ «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2024 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Габор СОБОСЛОЙ