УХВАЛА

23 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 369/4010/22

провадження № 61-17626ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 03 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду

від 31 жовтня 2023 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 25 грудня 2023 року вказану касаційну скаргу було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, зокрема запропоновано звернутися до Верховного Суду із уточненою редакцією касаційної скарги разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи, яка повинна бути адресована саме Верховному Суду, у якій зазначити підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, відомості

про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету, та звернутися

до суду із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

05 лютого 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду клопотання

на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 25 грудня 2023 року, до якого долучив докази отримання постанови Київського апеляційного суду

від 31 жовтня 2023 року, зазначив, що у нього наявний кабінет в системі «Електронний суд» та зазначив, що конкретні підстави касаційного оскарження

в його касаційній скарзі присутні. Для подачі уточненої редакції касаційної скарги

в форматі близькому шаблону електронного кабінету йому потрібен додатковий час.

Розглядаючи матеріали на усунення недоліків, викладені в ухвалі Верховного Суду від 25 грудня 2023 року, суд приходить до висновку, що заявником недоліки усунуто частково, оскільки станом на день постановлення цієї ухвали заявником не виконані вимоги ухвали Верховного Суду від 25 грудня 2023 року в частині направлення на адресу Верховного Суду уточненої редакції касаційної скарги разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи, у якій необхідно зазначити підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.

Щодо твердження заявника про наявність підстав касаційного оскарження у його касаційній скарзі від 11 грудня 2023 року, суд звертає увагу заявника, що касаційна скарга містить посилання на висновки Верховного Суду, проте у ній не зазначено конкретних підстав касаційного оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

Чинним ЦПК України саме на заявника покладено обов`язок зазначення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово підкреслював,

що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод 1950 року (далі - ЄКПЛ) суд має бути «встановлений законом», що відбиває принцип верховенства права, який є невід`ємною складовою системи захисту, встановленої ЄКПЛ та Протоколами до неї.

Передусім зазначена вимога має тлумачитися буквально з точки зору наявності правової основи існування суду, адже метою її закріплення у пункті 1 статті 6 ЄКПЛ є необхідність забезпечення того, щоб організація судової системи

у демократичному суспільстві регулювалася саме законом, ухваленим парламентом, особливо в державах, де право є кодифікованим. «Закон»

у розумінні пункту 1 статті ЄКПЛ включає передусім законодавство, прийняте для встановлення та визначення компетенції судових органів.

Фраза «встановлений законом» охоплює не лише правову основу існування «суду», однак і дотримання судом правил, якими він має керуватися. Компетенційна складова «суду, встановленого законом» відбиває, зокрема використання судом при розгляді та вирішенні справ виключно повноважень, передбачених процесуальним законодавством.

Тож відповідно до усталеної практики ЄСПЛ вихід суду за межі повноважень, встановлених законом, порушує компетенційну складову поняття «суд, встановлений законом», гарантованого у пункті 1 статті 6 ЄКПЛ.

Отже, виключно законом України, ухваленим Верховною Радою України, можуть визначатися випадки та підстави касаційного провадження; у Верховного Суду відсутні підстави відступати від приписів закону, крім окремих виключних випадків, коли пряме виконання приписів закону в обставинах конкретної справи не поставить під загрозу порушення саму суть права заявника на доступ до суду, яке гарантується пунктом 1 статті 6 ЄКПЛ.

Отже, ОСОБА_1 не в повній мірі виконав вимоги ухвали Верховного Суду

від 25 грудня 2023 року.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги

у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 23 лютого 2024 року, недоліки касаційної скарги усунуто частково, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року

та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про поділ майна подружжя вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк