ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/2303/23Головуючий у 1-й інстанції Шульгач Н.М.
Провадження № 22-ц/817/229/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участю секретаря - Іванюта О.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №601/2303/23 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Акордбанк на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2023 року (ухвалене суддею Шульгач Н.М., повний текст рішення складено 20 листопада 2023 року) в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Акордбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Акордбанк (далі ПАТ КБ Акордбанк) звернулося до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог ПАТ КБ Акордбанк зазначало, що 30 квітня 2020 року на підставі Заяви - пропозиції № СІК-300420/034-00 ОСОБА_1 приєднався до Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ Комерційний банк Акордбанк, що розміщені в мережі Інтернет на офіційному Інтернет - сайті банку, які разом із Заявою-пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту.

Відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту строк кредиту становить 60 місяців, сума споживчого кредиту 66 651 грн., процентна ставка 18,99 %, щомісячна комісія 1,85%.

Відповідач у порушення умов кредитного договору, з якими він був ознайомлений, свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти своєчасно не повернув, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією.

Станом на 19 червня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 98 182,55 грн., з яких: прострочена сума заборгованості по кредиту 29 378,44 грн., прострочена сума заборгованості по процентам 15 257,79 грн., прострочена заборгованість за комісією 28 448,42 грн., строкова сума заборгованості по кредиту 24 858,66 грн., строкова сума заборгованості по процентам 239,24 грн.

Посилаючись на викладене, ПАТ КБ Акордбанк просило стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором № СІК-300420/034-00 від 30 квітня 2020 в розмірі 98 182,55 грн. та сплачений судовий збір.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Акордбанк заборгованість за кредитним договором № СІК-300420/034-00 від 30 квітня 2020 в розмірі 53 793, 11 грн., що складається із 38 296, 08 грн. заборгованості по тілу кредиту та 15 497, 03 грн. заборгованості по процентах.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Акордбанк 1470, 83 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ПАТ КБ Акордбанк подало апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за комісією у розмірі 28 448, 42 грн. та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити і такі позовні вимоги.

Вважають, що рішення суду першої інстанції в оскаржувальній частині є незаконним та необґрунтованим, в якому неправильно застосовано норми матеріального права та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, та безпідставно визнано встановленими ті обставини, які є недоведеними.

Посилаються на помилковість висновку суду першої інстанції щодо нікчемності умови договору, якою встановлена щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування, оскільки ОСОБА_1 , в силу закріпленої статтею 204 ЦК України презумпції правомірності правочину, не було доведено обставини несправедливості умов договору, і яким чином оспорювані умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Звертають увагу на те, що 09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ Акордбанк із позовом про захист прав споживачів шляхом визнання окремих пунктів договору нікчемними, застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, проте 08 листопада 2023 року за клопотанням представника ОСОБА_1 вказану позовну заяву було залишено без розгляду, тобто фактично відповідач відмовився від своїх заперечень щодо дійсності умов договору про встановлення щомісячної комісії.

Посилаються на те, що відповідачем не обґрунтовано, що умова про плату за розрахунково-касове обслуговування порушує принцип добросовісності, завдає шкоди споживачеві та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін.

Вказують, що споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору до його підписання і відповідно до отримання на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.

Зазначають, що ОСОБА_1 під час укладення договору ознайомився з його текстом та змістом в цілому, у тому числі із графіком щомісячних платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту та жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловив та з ними погодився, про що свідчить його підпис.

Звертають увагу на постанову Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі №756/6038/20, в якій зазначено, що незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, не є підставою для визнання такого договору недійсним.

Посилаючись на принцип свободи договору, вказують на те, що ОСОБА_1 мав можливість не вступати у дані кредитні відносини, якщо вважав, що встановлення комісії за розрахунково-касове обслуговування за ставкою 1,85% від суми кредиту є несправедливою умовою, однак підписавши кредитний договір, відповідач засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені у договорі.

Зазначають, що вартість кредиту зумовлена, зокрема, тривалим строком кредитування (60 місяців), а саме по собі перевищення розміру комісії над розміром кредиту не може бути підставою для визнання комісії несправедливою та нерозумною.

Вказують на те, що умови кредитування, на яких ОСОБА_1 отримав кредит, відповідають типовим пропозиціям, які склалися на ринку банківських послуг та є конкурентними, та сприятливішими для відповідача ніж деякі пропозиції інших банків.

Звертають увагу на те, що, зокрема, у відповіді на відзив було зазначено про те, які саме послуги по розрахунково-касовому обслуговуванню надавались відповідачу приймання, видача готівки (касові операції), здійснення банком розрахункових операцій, проведення касових операцій та інших операцій, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, перерахунок між рахунками, запит зі сторони клієнта інформації щодо розміру заборгованості, смс-інформування про платіж на запит клієнта, операторське обслуговування тощо.

Також зазначають, що визначення розрахунково-касового обслуговування міститься в ЗУ Про платіжні системи та переказ коштів в Україні (чинному на момент укладення договору), а тому детально розписувати їх зміст у кредитному договорі немає необхідності та законом не вимагається.

Від представника відповідача адвоката Медвідь І.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено, що позивачем не долучено до матеріалів справи жодного документу, який би містив будь-який опис послуг, які надаються позичальнику за таку плату, відповідно спростовується посилання представника позивача, яке міститься також у відповіді на відзив щодо наданих відповідачу послуг по розрахунково-касовому обслуговуванню.

Крім цього, згідно висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 09 грудня 2019 року у справі №524/5152/15-ц, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Рішення суду оскаржується лише в частині відмови у стягненні заборгованості за комісією у розмірі 28 448, 42 грн., тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено, що 30 квітня 2020 року між ПАТ КБ Акордбанк та ОСОБА_1 було підписано Заяву-Пропозицію № СКК-300420/034-00, на підставі якої, останній прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ Комерційний банк АКОРДБАНК, що оприлюднені на офіційному сайті банку www.accordbank.com.ua., які разом із Заявою-Пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту.

Відповідно до меморіального ордеру № 36437964 від 30 квітня 2020 ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 66 651 грн.

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1ст. 634 ЦК України, відповідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. п. 2.2., 2.2.1., 2.3. Заяви-пропозиції сума споживчого кредиту становить 66 651 грн. в тому числі на загальні споживчі цілі зі строком споживчого кредиту в 60 місяців.

Пунктом 2.4. Заяви-пропозиції передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 18,99 % річних, пунктом 2.5. передбачено розмір щомісячної комісії - 1,85 %.

За умовами Заяви-пропозиції ОСОБА_1 підписавши Заяву-пропозицію підтвердив, що з інформацією, зазначеною в частині 1 Заяви-пропозиції він ознайомився, погодився з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ КБ Акордбанк, що оприлюднені на офіційному сайті банку: www.accordbank.com.ua. Також підписанням Заяви-пропозиції ОСОБА_1 підтвердив своє розуміння і згоду з тим, що моментом прийняття (акцепту) банком його Заяви-пропозиції щодо укладення договору буде вважатись дата підписання банком цієї Заяви-Пропозиції та скріплення її печаткою.

Відповідно до п. 3.2.4. Розділу 6 Правил позичальник зобов`язується повернути Суму кредиту та сплатити всі передбачені Договором плати (платежі) на рахунок Банку в порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно п.2.11 Розділу 6 Правил передбачені умови нарахування та сплати щомісячної оплати.

В графіку платежів встановлено щомісячну комісію в розмірі 1,85%. Встановлено платіж за додаткові та супутні послуги банку, а саме за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1233,04 грн. щомісячно. В кінці таблиці роз`яснено, що розрахунково-касове обслуговування слід розуміти суму щомісячної комісії банку, що сплачується на щомісячній основі як відсоток від початкової суми споживчого кредиту.

Згідно розділу І Правил передбачено, що щомісячна комісія - це комісійна винагорода банку, що сплачується клієнтом за послуги банку, пов`язанні з отриманням, обслуговуванням і поверненням споживчого кредиту, наданого банком клієнту. Комісія за розрахунково-касове обслуговування це комісійна винагорода банку, що сплачується клієнтом за користування кредитним лімітом в розрахункового періоду.

Відповідно до розрахунку суми загальної заборгованості за кредитним договором СІК-300420/034-00 від 30 квітня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 19 червня 2023 року становить 98182,55 грн., яка складається з наступного: простроченої суми заборгованості по тілу кредиту 29378,44 грн., простроченої суми заборгованості по процентам 15257,79 грн., простроченої заборгованості за комісією 28448,42 грн., строкової суми заборгованості по кредиту 24858,66 грн., строкової суми заборгованості по процентам 239,24 грн.

Також відповідачем було здійснено погашення тіла кредиту у розмірі 12413,90грн.; відсотків за користування кредитом у розмірі 11695,61 грн. та погашено комісії за обслуговування кредиту у розмірі 15941,02 грн., а всього 40050,53 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги та відмовляючи у стягненні заборгованості за комісією, суд першої інстанції вважав, що умови кредитного договору (п.2.5), які її встановлюють є недійсними (нікчемними), оскільки встановивши сплату комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування кредиту в розмірі 1,85 % від суми кредиту, що складає 1233,04 грн. щомісячно, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України Про споживче кредитування, у зв`язку із чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування.

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України Про захист прав споживачів з набуттям чинності Закону України Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України Про споживче кредитування, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України Про споживче кредитування до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України Про споживче кредитування передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України Про споживче кредитування Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України Про споживче кредитування розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України Про споживче кредитування після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України Про споживче кредитування умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Враховуючи вказане, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України Про споживче кредитування щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 7 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору (колонка 7.2 графіка). Розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування складає з 10 травня 2021 року по 30 квітня 2025 року 1233,04 грн.

Водночас апеляційний суд звертає увагу, що ані зміст кредитного договору, ані жодні інші докази, що є в матеріалах справи не містять відомостей на предмет переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Враховуючи, що в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення пункту 2.5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію 1,85% є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування.

Такі висновки суду кореспондуються із правовим висновком Верховного Суду, що міститься у постанові від 10 січня 2024 року у справі №727/5461/23 та правовим висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, що міститься у постанові від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначення розрахунково-касового обслуговування міститься в ЗУ Про платіжні системи та переказ коштів в Україні (чинному на момент укладення договору), а тому детально розписувати їх зміст у кредитному договорі немає необхідності та законом не вимагається, колегія суддів відхиляє, оскільки вони суперечать правовим позиціям, що містяться у вищезгаданих постановах Верховного Суду.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 , відмовившись від позову про захист прав споживачів шляхом визнання окремих пунктів договору нікчемними, відмовився від своїх заперечень щодо дійсності умов договору про встановлення щомісячної комісії, апеляційний суд відхиляє, оскільки у вищезазначеній постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21 Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 172/410/21 (провадження № 61-17842св21), в якій суд за аналогічних обставин дійшов протилежного висновку про те, що за відсутності рішення суду про визнання правочину чи його окремих частин недійсними діє презумпція правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), тобто всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені зобов`язання, в тому числі і обов`язок позичальника сплачувати комісію - підлягали виконанню.

Окрім цього, судом також було встановлено, що згідно з графіком платежів загальний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування за весь період користування кредитом становить 73 982 грн., що перевищує розмір самого кредиту, отриманого відповідачем для власних потреб 66 651 грн., а тому колегія суддів також вважає обґрунтованими мотиви суду першої інстанції про те, що розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими, що суперечить статті 18 ЗУ Про захист прав споживачів, а також загальним засадам цивільного законодавства до яких належать справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України).

Водночас позивач не надав докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з розрахунково-касового обслуговування, за які банком встановлена комісія.

Таким чином, суд першої інстанції також правильно вважав, що умови кредитного договору (п.2.5), які встановлюють комісію є недійсними відповідно і до положень статей 203, 215 ЦК України, статті 18 Закону України Про захист прав споживачів.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 09 лютого 2024 року у справі № 337/3703/22, від 08 березня 2023 року у справі № 204/2820/21, від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування судового рішення в оскаржуваній частині, оскільки вони суперечать правовим позиціям Верховного Суду, що взяті судом до уваги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ПАТ КБ Акордбанк слід залишити без задоволення, а рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2023 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Акордбанк- залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 листопада 2023 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2024 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Костів О.З.