Єдиний унікальний номер судової справи 205/1220/24
Номер провадження 2-о/205/88/24
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

23 лютого 2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Остапенко Н.Г., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про визнання фізичних осіб померлими,-

ВСТАНОВИВ:

02.02.2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про визнання фізичних осіб померлими: її цивільного чоловіка ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 .

Для встановлення підсудності заяви судом зроблено запит щодо зареєстрованого місця проживання заявника.

22.02.2024 року надійшла відповідь № 461137 з Єдиного державного демографічного реєстру.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).

Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Недотримання обов`язкових вимог до змісту заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

При прийнятті до свого провадження заяви, поданої в порядку окремого провадження, суддя вирішує питання відповідності її вимогам розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України, а також загальним вимогам до заяви, передбаченим ст. 175 ЦПК України.

Дослідивши зміст поданої заяви та додані до неї документи, суддя доходить висновку, що заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Згідно зі ст. 42 ЦПК України в справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України в заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, заявником у порушення зазначених вимог процесуального закону: не зазначено мету визнання фізичних осіб померлими, не залучено відповідних заінтересованих осіб, не надано доказів перебування заявника у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , також надано копії доказів, які неможливо прочитати через неналежну якість, а саме: довіреність, посвідчення про приписку, свідоцтво про народження, свідоцтво про смерть, видане ДНР, лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 .

Окрім того, суддя роз`яснює, що заявник за наявності лікарського свідоцтва про смерть та свідоцтва про смерть, виданого ДНР, може звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті членів сім`ї на тимчасово окупованій території України в порядку ст. 317 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що заяву слід залишити без руху.

Суддя роз`яснює заявнику, що відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 та 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання фізичних осіб померлими залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у разі не усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, така заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г. Остапенко

.