Справа № 462/1127/24
УХВАЛА

19 лютого 2024 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт ідентичності записів імені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що при зверненні до державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради з питання перереєстрації прав на нерухоме майно їй було відмовлено з підстав наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. У паспорті громадянина України ОСОБА_1 старого взірця, в якому записи проводились двома мовами українською та російською було зазначено наступне: українською мовою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , російською мовою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При оновленні документів, згідно листа ДМС України ГУ ДМС України у Львівській області повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документована паспортом громадянина України у формі картки № НОМЕР_2 , виданим 11.01.2024 відділом № 3 м. Львова у зв`язку із обміном (помилка в інформації, внесеної до паспорта) громадянина України старого зразка, виданого 29.08.1997 Залізничним РВ УМВС України у Львівській області. Аналогічно у РНОКПП виданому 09.09.1998 року про присвоєння № НОМЕР_1 зазначено відомості як ОСОБА_1 , а в РНОКПП від 19.01.2024 внесено дані як ОСОБА_1 . Натомість відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зазначено як власника: ОСОБА_1 . Просить заяву задоволити.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно частини першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині першій статті 315ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Заявник ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту, просить встановити факт ідентичності (тотожності) записів її імені, які у різних документах записані по різному.

Згідно Листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз`яснення, згідно яких не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо, зокрема тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах.

Відповідно до згаданих роз`яснень Верховного Суду у випадках коли громадяни не можуть використовувати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них.

При цьому, Верховним Судом також звернуто увагу на те, що слід враховувати, що заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена чи медалі, паспорта чи свідоцтва, що видають органи РАЦСу, та інших документів, які посвідчують особу, не підлягають розгляду в судовому порядку, оскільки ці питання вирішуються органом, який видає документ.

Так, ч. 3 ст. 315 ЦПК України визначено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо встановлення тотожності, зокрема імені, вказана заява ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту не підлягає розгляду у судовому порядку, відтак у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст.186, 293, 315 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах цивільної справи № 462/1127/24.

Суддя Б.М. Гедз