Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2024 р. Справа № 596/1037/20

Провадження № 2/596/5/2024

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі судового засідання Рудніцькій О.П.

за участю: представника позивача адвоката Печінки П.В.

представника відповідача Хоростківської

міської ради Білінського В.П.

відповідача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник адвокат Печінка Павло Володимирович до виконавчого комітету Хоростківської міської ради Чортківського (колишнього Гусятинського) району Тернопільської області, державного реєстратора комунального підприємства Лазарівської сільської ради з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, бізнесу та громадських формувань ОСОБА_4 , державного реєстратора Гусятинської селищної ради Пшика Олександра Євгеновича, третя особа: ОСОБА_2 про визнання неправомірним і скасування рішення, визнання недійсною та скасування реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Печінка П.В. звернувся до суду з позовом до відповідачів виконкому Хоростківської міської ради, державного реєстратора Гусятинської селищної ради Пшик О.Є., державного реєстратора комунального підприємства Лазарівської сільської ради з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, бізнесу та громадських формувань ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та просить:

-визнати неправомірним та скасувати рішення виконкому Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області від 18 серпня 2014 року №57 « Про заяву ОСОБА_2 »;

-визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Царик Н.М. від 22 жовтня 2014 року про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за реєстраційним №16 за ОСОБА_2 як на нежитлове приміщення площею 161,5 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1 ;

-визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Царик Н.М. від 27 грудня 2017 року про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за реєстраційним №16 за ОСОБА_2 як на нежитлове приміщення площею 161,5 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1 ;

-визнати недійсним та скасувати рішення державного реєстратора Пшика О.Є. від 18 січня 2018 року про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за реєстраційним №216 за ОСОБА_2 як на нежитлове приміщення площею 161,5 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що позивач, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_5 , придбали адміністративний будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

На підставі рішення виконкому Хоростківської міської ради від 06 липня 1993 року №54 вищевказаний будинок ними був переобладнаний у житловий.

Після розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_2 , на підставі договору про поділ майна від 31.01 1996 року, було проведено поділ вказаного будинку, а саме йому належить 23/50 частки будинку, а ОСОБА_5 27/50.

11 травня 2009 року за позивачем, на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Хоростківської міської ради 08.05.2009 року, було зареєстровано право приватної власності як на житловий будинок.

Починаючи з 2014 року, ОСОБА_2 , маючи намів використовувати свою частину будинку для підприємницької діяльності, вживала різні заходи щодо реєстрації належної її частини будинку як нежитлового. А саме, зверталася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу від 24.02.1993 року дійсним, яке в подальшому стало підставою для реєстрації її частини будинку як кафе в Реєстрі прав власності. Також зверталася до виконкому Хоростківської міської ради з приводу відміни рішення №54 від 06.07.1993 року в частині щодо неї ОСОБА_2 , яке оспорюваним рішенням від 18.08.2014 року № 57 було відмінено у частині щодо ОСОБА_2 та стало підставою для подальших реєстрацій в державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 частини будинку як нежитлового.

Вважає, що рішення виконкому Хоростківської міської ради від 18.08.2014 року № 57 та реєстрація за ОСОБА_2 частини будинку як нежитлового приміщення порушує права позивача як власника спільної часткової власності. Крім того, вважає, що позивач є особою з інвалідністю І гр. і функціонування в частині будинку, що належить ОСОБА_2 . закладу громадського харчування, порушує його права на вільне та безперешкодне використання власного житла.

Посилаючись на вищенаведене просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем державним реєстратором Гусятинської селищної ради Пшик О.Є. до суду подано відзив на позов, згідно якого він просить відмовити у задоволенні позову до державного реєстратора Пшик О.Є. про визнання недійсним та скасування рішення - державного реєстратора Пшик О.Є. від 18 січня 2018 року, про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, на підставі якого було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 216.

В обґрунтування відзиву відповідач посилається на те, що державна реєстрація припинення речових прав може бути проведено за наявності однієї із наступних підстав: скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав па підставі судового рішення; визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Тому вважає, що спосіб захисту, який обрав позивач, а саме, скасування рішення державного реєстратора у зв`язку із скасуванням рішення виконавчого комітету Хоростківської міської ради № 57 від 18.08.2014 року, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав є помилковим способом захисту.

Подані позивачем документи не містять доказів порушення чинного законодавства вчинених ним при прийнятті рішення, яке просить скасувати позивач.

Рішення Хоростківської міської ради №57 від 18.08.2014 року не було документом, на підставі якого було прийнято рішення реєстратором ОСОБА_1 ..

Рішення реєстратора Пшик О.Є. стосувалося реєстрації права власності ОСОБА_2 на два об`єкти нерухомого майна: об`єкт з реєстраційним номером 216, що за адресою: АДРЕСА_1 та об`єкт з реєстраційним номером 216, що за адресою: АДРЕСА_1 ), які утворилися у результаті поділу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 16, що за адресою: АДРЕСА_1 . При прийнятті рішення було встановлено наявність факту реєстрації права власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна щодо якого здійснюється поділ (об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 16), що за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», вважає, що у нього не було підстав вважати недостовірними відомості про речові права ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 16.

Він переніс відомості про документи, які були зазначені як підстава виникненні права власності при реєстрації об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 16, яку здійснив 27.12.2017 року державний реєстратор ОСОБА_4 у відповідності до ч.3 ст.14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також вказав, що інформація, яка міститься у поданому позивачем додатку № 9 (витяг із реєстру речових прав від 22.10.2014 року) є неактуальною, оскільки відповідно до п.п. 2 ч.1 ст.14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна. Тому як вбачається із (додаток 2) розділ на об`єкт нерухомого майна з номером 16 закрито і при пошуку інформації за адресою « АДРЕСА_1 » відображається лише запис на об`єкт нерухомого майна 216.

Крім того, вказав, що позивач мотивує позов порушенням його прав як власника спільної часткової власності, проте, подане позивачем свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_3 доводить факт відсутності станом на 08.05.2009 року у позивача права спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна, оскільки, частка останнього у свідоцтві зазначена -1/1.

Третя особа ОСОБА_2 подала до суду письмові пояснення на позов, згідно яких, вважає позовні вимоги позивача не обґрунтованими, просила відмовити у їх задоволенні. Вказала, що 24 лютого 1993 року, вона, перебуваючи в шлюбі з позивачем, придбали в МП «Едельвейс» адміністративний будинок по 1/2 частки, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

31 січня 1996 року, після розірвання шлюбу між ними у 1995 році, було укладено договір про поділ майна, згідно якого до неї перейшло 27/50 частки вищевказаного будинку, а до позивача 23/50 його частки. З того часу вона використовувала і використовує вказане вище нежитлове приміщення за призначенням як нежитлове. Станом на час розгляду справи в суді належне їй нежитлове приміщення здає в оренду, під заклад громадського харчування, що підтверджується договором оренди.

Також вказала, що вона не підписувала заяви про надання дозволу на переобладнання нежитлового приміщення в житлове, на підставі якої Хоростківською міською радою 6 липня 1993 року було винесено рішення за № 54 і переобладнання належної їй частини нежитлового приміщення в житлове не проводила. Вказане підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 09.06.2014 року, в якій зазначено, що на підставі висновку експерта № 1-398/14 від 30.04.2014 року підпис в заяві на отримання дозволу на переобладнання нежитлового приміщення в житлове не належить відповідачу, а іншій особі.

18 серпня 2014 року рішенням № 57 Хоростківської міської ради було відмінено рішення № 54 від 06.07.1993 року в частині щодо ОСОБА_2 ..

22 жовтня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції на підставі вищезазначеного договору про поділ нерухомого майна від 31.01.1996 року, проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно як нежитлове приміщення за ОСОБА_2 за № 28422122.

7 листопада 2017 року Гусятинським РКБТІ надано висновок №471 щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, в якому зазначено технічні характеристики як нежитлове приміщення. На дане приміщення виготовлено технічний паспорт як на нежитлове приміщення.

Також вказала, що в архіві Гусятинським РКБТІ відсутні документи, які би могли підтвердити, що дане приміщення було переведено з нежитлового в житлове.

Згідно актів обстеження від 26.05.2016 року та від 12.05.2020 року, належне їй нежитлове приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_1 використовується як заклад громадського харчування, і відповідає всім його характеристикам, і не придатне для використання його як житлове приміщення.

Згідно договору оренди землі від 28.11.2018 року, вона використовує земельну ділянку для обслуговування об`єкту закладів громадського харчування.

Посилаючись на вищенаведене, вважає, що реєстрація права власності на нежитлове приміщення за нею є законною, і жодним чином не порушує права позивача.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив відповідача ОСОБА_1 , згідно якої вважає заперечення відповідача необґрунтованими і такими, що підлягають відхиленню, посилаючись на те, що із наданих відповідачу копії позовних матеріалів чітко видно обставини переобладнання у 1993 році на той час подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_6 придбаного приміщення у житлове будинковолодіння та його реєстрацію у такому статусі, а також незаконні спроби ОСОБА_2 у подальшому здійснити зміну статусу належної їй частки будівлі у нежитлову, проте, відповідач з цього приводу взагалі не навів жодних думок чи аргументів.

Посилання відповідача на те, що ним без перевірки документів було лише перенесено відомості про документи, які були зазначені як підстава виникнення права власності при реєстрації об`єкта нерухомого майна яка здійснена 27.12.2017 року другим відповідачем - державним реєстратором Царик Н.М. зовсім не свідчить про те, що дії обох відповідачів відповідали вимогам закону.

Позивач та його представник адвокат Печінка П.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, просили позов задовольнити.

Клопотання про залучення до участі в розгляді справи в якості співвідповідача ОСОБА_2 стороною позивача не заявлялось.

Також представник позивача вказав, що технічний паспорт, який виготовлений Гусятинським РК БТІ на належну ОСОБА_2 частину житлового будинку як на нежитлове приміщення ніким не перероблявся і він до даного часу враховується державними реєстраторами при здійсненні різних реєстраційних дій із приміщенням. Вказав, що Конституційного суд України у своєму рішенні від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 вказав, що органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними та фізичними особами. Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Відповідач державний реєстратор Гусятинської селищної ради Пшик О.Є. у судовому засіданні відзив на позов підтримав, з підстав наведених у ньому. Просив відмовити в задоволенні позову до державного реєстратора Гусятинської селищної ради Пшик О.Є.. Також зазначив, що він реєстрував право власності на об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_2 на основі технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна, рішення про присвоєння адреси. Рішення про право власності він не мав права вимагати, оскільки воно вже містилося в реєстрі. Він перевіряв факт наявності права власності на об`єкт нерухомого майна і здійснив державну реєстрацію на підставі вже зареєстрованого об`єкта нерухомого майна державним реєстратором Царик Н.М.. Інформація щодо реєстрації 27/50 частини будівлі за ОСОБА_2 є неактуальною, оскільки то була помилка, яку реєстратор ОСОБА_4 виправила.

Відповідач - державний реєстратор КП Лазарівської сільської ради з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, бізнесу та громадських формувань ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про день, час, місце слухання справи. При цьому, у судовому засіданні 29.01.2021 року ОСОБА_4 повідомила, що 08.08.2018 року вона звільнена з посади державного реєстратора КП Лазарівської сільської ради з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, бізнесу та громадських формувань. На підтвердження вказаного факту надала суду копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.02.2008 року.

Представник відповідача Хоростківської міської ради у судовому засіданні вказав, що позовні вимоги позивача є безпідставними, в задоволенні яких просив відмовити. Зазначив, що у Хоростківській міській раді відсутні документи, на підтвердження того, який був і чи був затверджений порядок переведення нежилового будинку в житловий і з житлового в нежитловий в період виникнення правовідносин між сторонами.

Адміністративний будинок був куплений сторонами по справі в рівних частках і зареєстрований у Чортківському МК БТІ. Після того, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 як власники придбаного спірного нерухомого майна подали заяву до виконкому Хоростківської міської ради про його переобладнання з нежитлового в житловий. Хоча, як з`ясувалося згодом, були документи на підтвердження того, що ОСОБА_7 вищевказаної заяви не підписувала. Після розірвання шлюбу між сторонами спірне майно на підставі договору про поділ майна було поділене, 27/50 ідеальної частки - ОСОБА_6 та 23/50 ідеальної частки- ОСОБА_3 .. Після чого, позивач ОСОБА_3 оформив право приватної власності як на житловий будинок з часткою 1/1, що за адресою АДРЕСА_3 .

Вважає, що державним реєстратором Царик Н.М. 22.10.2014 року не вірно зареєстровано право за ОСОБА_2 на 27/50 частини спірного майна як спільної часткової власності з ОСОБА_3 за № 28422122, оскільки у ОСОБА_3 ще у 1996 році припинилося право спільної часткової власності на майно, а у 2009 році останній набув право приватної власності як на житловий будинок, що в АДРЕСА_3 .

Дії державного реєстратора Пшика О. Є. вважає законними.

Вважає, що ОСОБА_2 фактично відмовилася від переобладнання своєї частини будинку.

Також вказав, що матеріали справи містять документи, які підтверджують право власності ОСОБА_2 на її нерухоме майно. Вважає що зі сторони ОСОБА_2 будь-які права позивача не порушені.

Крім тогго зазначив, що реєстровий напис на договорі купівлі продажу адміністративного будинку, що в АДРЕСА_2 від 24.02.1993 року, вчинений як на тому документі, якого він стосується. Це реєстраційний напис правовстановлюючого документа, а не спірного об`єкта нерухомого майна після якого би власники мали право вчиняти будь-які інші дії.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала подані нею письмові пояснення на позов, посилаючись на доводи викладені у ній та просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх безпідставними. Також пояснила, що введення в експлуатацію належної її частини спірного будинку не відбувалося, оскільки будь-якого переобладнання вона не проводила. Після придбання адміністративного будинку, вона з ОСОБА_3 у ньому не проживали, оскільки проживали до розірвання шлюбу за адресою: АДРЕСА_4 , де вона проживає по даний час. До розірвання шлюбу у вказаному будинку був магазин промислових товарів, кафе, так як вона займалася підприємницькою діяльністю. Придбаний ними нежитловий будинок не перебуває у спільній частковій власності її та ОСОБА_3 .. В проміжок часу з 1993 року по 2007 рік вона періодично перебувала за кордоном. Вона звернулася до Гусятинського районного суду із позовом про визнання права власності на бар, відразу після того, як у 2014 році у Хоростківській міській раді дізналася про заяву про переобладнання нежитлового будинку, що в АДРЕСА_2 , яка була подана і підписана від її імені та без її згоди ОСОБА_3 ..

Представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Возьний Я.В. у судовому засіданні вказав, що ОСОБА_2 у лютому 2014 року звернулася в поліцію, оскільки не писала і не підписувала заяви про переобладнання не житлового будинку в житловий. 26.02.2014 року заяву ОСОБА_2 про злочин було внесено в ЄРДР. У ході розслідування, встановлено, що підпис у вищевказаній заяві не належить ОСОБА_2 і тому 18.08.2014 року Хоростківською міською радою на підставі заяви ОСОБА_2 , та висновку експерта винесено рішення про відміну рішення виконкому Хоростківської міської ради №54 від 06.07.1993 року.

Свідок ОСОБА_8 , яка працює начальником Гусятинського БТІ у судовому засідання 29.11.2021 року вказала, що в матеріалах інвентаризаційноїй справи БТІ наявний договір поділу нерухомого майна між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 від 31.01.1996 року, який зареєстровано в Чортківському МК БТІ на підставі договору купівлі-продажу від 24.02.1993 року. Крім того, в матеріалах справи наявне рішення виконкому Хоростківської міської ради. Проте, у вказаних матеріалах справи немає документів, які б підтверджували факт переведення ОСОБА_5 будинку зі статусу нежитлового в житловий, оскільки, щоб перевести з нежитлового будинку в житловий, на той час згідно законодавства України мав бути комісійний акт введення в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, але такого немає.

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 06.05.2009 року, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на приміщення кафе, що в АДРЕСА_2 та рішення виконкому Хоростківської міської ради від 18.08.2014 року №57 стало підставою у 2017 році проведення інвентаризації вже по факту як нежилове приміщення. Рішення апеляційного суду Тернопільської області сторони до Гусятинського РК БТІ не подавали.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

24 березня 1993 року позивач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_5 , перебуваючи в шлюбі, придбали в малого підприємства «Едельвейс» в рівних частках по 1/2 частині адміністративний будинок площею 255,6 кв.м., з господарською спорудою площею 114,4 кв.м., що в АДРЕСА_2 . Відповідно до вказаного договору, він підлягав реєстрації у Чортківському МБТІ. При цьому, як вбачається з реєстрового напису на документі про право особистої власності вищевказаний будинок як житловий в цілому був зареєстрований у Чортківському МБТІ на праві особистої власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_6 23 грудня 1993 року за реєстровим №79 в реєстровій книзі №1. Вказаний факт підтверджується договором купівлі-продажу від 24 лютого 1993 року, який посвідчено державним нотаріусом Гусятинської державної нотаріальної контори 24.02.1993 року, зареєстровано в реєстрі за №552 та зареєстрований у Чортківському МБТІ 23.12.1993 року за №79 ( Т.1 а.с.7).

Рішенням виконавчого комітету Хоростківської міської ради народних депутатів від 06 липня 1993 року №54 «Про надання дозволу на переобладнання будинку в жилий будинок…», на підставі заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_6 від 02 липня 1993 року, останнім надано дозвіл на переобладнання вищевказаного адміністративного будинку в жилий будинок, жилою площею 140 м. кв. (Т.1 а.с.8, Т.2 а.с. 21, 59 зворот.).

Рішенням виконавчого комітету Хоростківської міської ради народних депутатів «Про надання дозволу на індивідуальне житлове будівництво» від 03 вересня 1993 року №78, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надано дозвіл на переобладнання житлового будинку з добудовою. (Т.2 а.с.58 зворот.).

31 січня 1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено договір про поділ майна, згідно якого останні на підставі договору купівлі продажу, посвідченого державним нотаріусом Гусятинської державної нотаріальної контори 24 лютого 1993 року та зареєстрованого в Чортківському МБТІ 23 грудня 1993 року, після розірвання шлюбу у 1995 році, провели поділ майна, набутого ними в шлюбі. Зокрема, ідеальна частина ОСОБА_6 становить 27/50 частини будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 - 23/50 частини зазначеного будинковолодіння. Даний договір був посвідчений в.о завідуючого Копичинецькою держнотконторою та зареєстрований за № 115. При цьому, як вбачається з реєстрового напису на документі про право приватної власності, зазначена у документі 27/50 частини вищевказаного будинку була зареєстрована у Чортківському МБТІ на праві приватної власності за ОСОБА_6 20 червня 1996 року за реєстровим №79 в реєстровій книзі №1 (Т.1 а.с. 9, Т.3 а.с.93).

Як вбачається з копії акту прийняття в експлуатацію закінченого будівництва житлового будинку і господарських будівель індивідуального забудівника ОСОБА_3 , який не датований (Т.2 а.с.55) приймальною комісією оглянутий житловий будинок АДРЕСА_2 . Основою для переобладнання послужив будівельний паспорт на забудову земельної ділянку 0,06 га., виданий ОСОБА_3 згідно рішення виконкому Хоростківської міської ради народних депутатів №78 від 03 вересня 1993 року.

Рішенням виконавчого комітету Хоростківської міської ради народних депутатів «Про затвердження акта введення в експлуатацію 23/50 частин житлового будинку, побудованого громадянином ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 » від 08 жовтня 1997 року №123, вирішено:

- затвердити вищевказаний акт складений приймальною комісією 01 жовтня 1997 року про закінчення будівництва і введення в експлуатацію житлового будинку, загальною площею 136, кв.м., житловою - 99,7 кв.м., збудованого ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 ;

- копію рішення направити Чортківському інвентарбюро на предмет реєстрації будинку за ОСОБА_3 (Т.1 а.с.54).

Рішенням виконавчого комітету Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області від 23 березня 2009 року №71 «Про присвоєння поштових адрес» на підставі заяв ОСОБА_5 і ОСОБА_3 про виділення в окремий номер частин будинку, вирішено:

виділити в окремий номер частину будинку, що є власністю гр. ОСОБА_2 , присвоївши їй адресу: АДРЕСА_1 ;

виділити в окремий номер частину будинку, що є власністю гр. ОСОБА_3 , присвоївши їй адресу: АДРЕСА_3 (Т.2 с.56 зворот.).

Рішенням виконавчого комітету Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області від 28 квітня 2009 року №98 «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_3 за гр. ОСОБА_3 » вирішено:

- оформити право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, знаходиться в АДРЕСА_3 за гр. ОСОБА_3 Видати свідоцтво;

- направити рішення в Гусятинське РКБТІ для оформлення права власності згідно з п.1 (Т.2 а.с.57).

08 травня 2009 року на підставі вищевказаного рішення виконкому Хоростківської міської ради, ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 , а саме на житловий будинок загальною площею 142,5 кв.м., житловою - 99,7 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, як на окремий об`єкт (форма власності- приватна, частка 1/1), що в АДРЕСА_3 (Т.1 а.с.10).

11 травня 2009 року за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 травня 2009 року, яке видано на підставі рішення виконкому Хоростківської міської ради №98 від 28 квітня 2009 року було зареєстровано право власності на вказаний вище об`єкт нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Даний факт підтверджується копією з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.07.2014 року (Т.2 а.с.26,27).

06 травня 2009 року заочним рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області у справі №2-422/2009 р. задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до Хоростківської міської ради про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно. Визнано дійсним договір купівлі-продажу приміщення кафе, що складається із двох коридорів, двох жилих кімнат, двох кладових, двох службових приміщень, кухні, тамбура та 1/2 частини огорожі і воріт, що в АДРЕСА_2 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що відбувся 31 січня 1996 року. Визнано за ОСОБА_2 право власності на вищевказане нерухоме майно (Т.1 а.с.11,97).

15 квітня 2010 року на підставі вищевказаного рішення Гусятинського районного суду, за ОСОБА_6 зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 30195774 у Гусятинському РК БТІ право власності на нерухоме майно, а саме на приміщення кафе з надвірною будівлею та спорудами, що в АДРЕСА_1 (форма власності- приватна, частка - 1/1), що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25873701, який виданий Гусятинським РК БТІ 15 квітня 2010 року (Т.2 а.с.98).

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 11 лютого 2014 року рішення Гусятинського районного суду від 06 травня 2009 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні зазначеного вище позову ОСОБА_2 до Хоростківської міської ради з тих підстав, що Хоростківська міська рада не була власником спірного приміщення, оскільки воно було предметом договору купівлі-продажу від 24 лютого 1993 року, укладеного між МП «Едельвейс» та ОСОБА_3 , ОСОБА_6 і на підставі рішення виконкому Хоростківської міської ради від 06 липня 1993 року № 54 набуло статусу житлового будинку. Суд першої інстанції своїм рішенням не мав права вказаній частині житлового будинку надати статус нежилого приміщення (Т.1 а.с.12,13).

07.05.2014 року державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_4 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 11 лютого 2014 року, вирішила внести запис про скасування державної реєстрації, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 16, тобто на приміщення кафе, що в АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується рішенням про скасування від 07 травня 2014 року №12872917 державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 та копією з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.05.2014 року (Т.1 а.с.14, Т.2 а.с.182,183).

Рішенням виконавчого комітету Хоростківської міської ради від 18.08.2014 року №57 «Про заяву ОСОБА_2 » вирішено відмінити рішення виконавчого комітету Хоростківської міської ради від 06.07.1993 року № 54 «Про надання дозволу на переобладнання будинку в жилий будинок ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , в частині щодо ОСОБА_2 .. Підставою винесення вказаного рішення були заява ОСОБА_2 від 05.06.2014 року та копія висновку експерта за результатами судової почеркознавчої експертизи, проведеної у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №00000 26.02.2014 року за заявою ОСОБА_2 , згідно якого підпис від імені ОСОБА_6 у заяві від 02.07.1993 року про надання дозволу на переобладнання будинку, що в АДРЕСА_2 у житловий, виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_6 у вищевказаній заяві виконаний ймовірно ОСОБА_3 .. Крім того, як видно з копії постанови про закриття кримінального провадження заступника начальника СВ Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області від 09.06.2014 року кримінальне провадження №0000087 закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, оскільки в ході досудового розслідування встановити осіб, яким би що-небудь було відомо з приводу підробки підпису ОСОБА_9 у зазначеній вище заяві від 02.07.1993 року про дозвіл на переобладнанн будинку не було можливим. Вказана постанова не оскаржувалась (Т.1 а.с. 15, 114-116,247,248, Т.2 а.с.3-20, 99, 174,175).

22.10.2014 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області Царик Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_2 про проведення державної реєстрації прав, прийнято рішення №16649080 про реєстрацію права власності як на нежитлове приміщення, площею 161,5 кв.м., сарай, площею 46,2 кв.м., що по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16) за ОСОБА_2 . При цьому вказано: форма власності - приватна, вид - спільна часткова, розмір частки:27/50. Підставою виникнення права власності зазначено: договір про поділ нерухомого майна від 31.01.1996 року, договір купівлі-продажу від 24.02.1993 року. Вказаний факт підтверджується копією рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 № 16649080 від 22.10.2014 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.10.2014 року (Т.1 а.с.16, Т.2 а.с.179,180).

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до Гусятинського районного управління юстиції, Хоростківської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірними та скасування рішення виконкому ради, визнання недійсним та скасування реєстрації права власності. Постановою вищевказаного суду від 26.04.2016 року позов задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення виконавчого комітету Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області від 18.08.2014 року №57 «Про заяву ОСОБА_2 ». Визнано недійсним та скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Гусятинського районного управління юстиції Царик Н.М. про державну реєстрацію речових прав на нерухоме маймо від 22 жовтня 2014 року №16649080 за ОСОБА_2 на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . ( Т.1 а.с.18).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року вищевказану постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області скасовано. Відмовлено в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання неправомірним та скасування рішення виконавчого комітету Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області № 57 від 18 серпня 2014 року «Про заяву гр. ОСОБА_2 ». Закрито провадження у справі в частині позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсною та скасування реєстрації на нежитлове приміщення, яке належить ОСОБА_2 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28422122.

Відмовляючи у задоволенні вищевказаної позовної вимоги, суд апеляційної інстанції зазначив, що міська рада є неналежним відповідачем у цій справі. Суд першої інстанції не врахував та в силу ст.52 КАС України не вирішив питання щодо заміни належного відповідача.

Стосовно позовної вимого про визнання недійсною та скасування реєстрації на нежитлове приміщення, яке належить ОСОБА_2 . суд апеляційної інстанції вказав, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства (Т.1 а.с.19-25).

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року в частині позовної вимоги про визнання неправомірним і скасування рішення виконавчого комітету Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області від 18 серпня 2014 року №57 «Про заяву ОСОБА_2 » скасовано, а провадження у справі закрито.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року про закриття провадження в частині позовних вимог про визнання недійсною і скасування реєстрації права власності на нежитлове приміщення, яке належить ОСОБА_2 згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28422122 залишено без змін. (Т.1 а.с.26-29).

Закриваючи провадження у справі у частині позовної вимоги про визнання неправомірним і скасування рішення виконавчого комітету Хоростківської міської ради Гусятинського району Тернопільської області від 18 серпня 2014 року №57 «Про заяву ОСОБА_2 » , суд касаційної інстанції зазначив, що правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із житлових відносин.

Як вбачається із копій: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 39067876 від 02.01.2018 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №109698679 від 02.01.2018 року, 02.01.2018 року державним реєстратором комунального підприємства Лазарівської сільської ради з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, бізнесу та громадських формувань Тернопільської області Царик Н.М. на підставі заяви ОСОБА_2 від 27.12.2017 року прийнято рішення №39067876 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16 (будинок АДРЕСА_1 ) як на нежитлове приміщення, площею 161,5 кв.м.; сарай, площею 46,2 кв.м. за ОСОБА_2 .. При цьому вказано: форма власності - приватна, розмір частки: 1/1. Підставою виникнення права власності зазначено: інформація начальника Гусятинського РК БТІ № 540 від 26.12.2017 року; рішення виконкому про присвоєння поштових адрес № НОМЕР_3 від 23.03.2009 року; договір про поділ нерухомого майна від 31.01.1996 року; договір купівлі-продажу № 552 від 24.02.1993 року. Дата, час державної реєстрації: 27.12.2017 року (Т.1 а.с. 31).

Як вбачається із копій витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: №110997575 від 18.01.2018 року, копій Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №110980653 від 18.01.2018 року, № 219592392 від 10.08.2020 року, на підставі заяви ОСОБА_2 , державним реєстратором Гусятинської селищної ради Тернопільської області Пшик О.Є. на підставі: інформації начальника Гусятинського РК БТІ № 540 від 26.12.2017 року; рішення виконкому про присвоєння поштових адрес № НОМЕР_3 від 23.03.2009 року; договору про поділ нерухомого майна від 31.01.1996 року; договору купівлі-продажу №552 від 24.02.1993 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.01.2018 року здійснено державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на два об`єкти нерухомого майна: об`єкт з реєстраційним номером 1216, як нежитлова будівля, площею 161, кв.м, що за адресою: АДРЕСА_1 (форма власності - приватна, розмір частки: 1/1) та об`єкт реєстраційним номером 216, як нежитлова будівля (сарай), площею 46,2 кв.м.. що за адресою: АДРЕСА_1 , які утворилися в результаті поділу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 16, що за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с. 31, 66-68).

Як видно з копії рішення виконкому Хоростківської міської ради від 24.11.2017 року № 80 «Про присвоєння поштової адреси приміщенню сараю» виконкомом вирішено виділити із складу нерухомого майна, що в АДРЕСА_1 приміщення сараю та присвоїти йому поштову адресу: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.234).

Згідно копії висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна Гусятинського РК БТІ від 07.11.2017 року № 471, виданого ОСОБА_2 , за технічними показниками нежитлове приміщення-сарай, що в АДРЕСА_1 , є відокремлене, має окремий вихід і може бути виділений в натурі (Т.1 а.с.225).

Як вбачається з копії технічного паспорта на нежитлове приміщення (приміщення кафе), що в АДРЕСА_1 , складеного Гусятинським РК БТІ 28.11.2017 року, власником вказаного приміщення є ОСОБА_2 , частка 1/1. (Т.1 а.с.226-233).

Як вбачається з копії комісійного акту №52/2-27 від 12.05.2020 року, складеного посадовими особами Хоростківської міської ради про обстеження будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , комісією встановлено, що вказана будівля є одноповерховою, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності є нежитловою будівлею, площею 161, 5 кв. м., власником якої є ОСОБА_2 .. При огляді внутрішніх приміщень, встановлено, що вони облаштовані для використання під заклад громадського харчування ( встановлені столи, лавки по периметру стін, об лаштована кухня, бар, туалет, камін). Крім того, розміщені ігрові засоби для дітей: дитячий куток, дитяча гірка, засоби для малювання. Зовнішній т а внутрішній стан будівлі задовільний. На час обстеження приміщення передано в оренду для здійснення комерційної діяльності громадянці ОСОБА_10 , що підтверджується копією договору оренди нежитлового приміщення від 19.11.2019 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 (Т1 а.с. 33-35).

Як вбачається із відповідей Гусятинського РК БТІ від 24.02.2014 року №47, від 11.08.2020 року №478 на запит адвоката Возьного Я.В. від 31.07.2020 року, в архіві РК БТІ станом на 01.01.2013 року знаходиться інвентарна справа на приміщення кафе з надвірною будівлею та спорудами, що в АДРЕСА_1 , яке зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі рішення Гусятинського районного суду від 06.05.2009 року. У вказаній справі зберігаються договір купівлі-продажу від 24.02.1993 року № 552, рішення виконкому Хоростківської міської ради від 06.07.1993 року №54. Акту вводу в експлуатацію як житлового будинку при переведенні з нежитлового в житлове в справі немає (Т.1 а.с.72,73)

Згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності №63435236, виданого керівником секретаріату Гусятинської районної ради народних депутатів 18 травня 1995 року, ОСОБА_6 зареєстрована як суб`єкт підприємницькою діяльністю. Організаційна форма:торгово- посередницька, організація закладів громадського харчування ( Т.2 а.с.177).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.08.2017 року земельна ділянка площею 0,0577 га., кадастровий номер :02:002:0972, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, перебуває у комунальній власності, що в АДРЕСА_1 зареєстрована 23.08.2017 року відділом у Гусятинському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (Т.2 а.с.101-103, 154, 155).

Як вбачається з копії рішення 22 сесії восьмого скликання Хоростківської міської ради від 01.02.2020 року №1814 «Про поновлення договору оренди землі від 28.11.2018 року, укладеного між радою та ОСОБА_2 » вирішено поновити ОСОБА_2 договір оренди землі, укладений між Хоростківською міською радою та ОСОБА_2 28.11.2018 року, площа якої 0,0577 га. цільове призначення: для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, що знаходиться в АДРЕСА_1 , терміном на 3 роки до 10.02.2023 року (Т.1 а.с.117,118).

12.02.2020 року між Хоростківською міською радою та ОСОБА_2 на виконання вищезазначеного рішення ради укладено додаткову угоду №1 до договору оренди вищевказаної землі від 28.11.2018 року (Т.1 а.с.127).

Суд, заслухавши сторону позивача, відповідача-державного реєстратора Пшика О.Є, представника відповідача Хоростківської міської ради Білінського В.П., третю особу ОСОБА_2 , її представника-адвоката Возьного Я.В., дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

В силу вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В силу вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частина шоста статті 81 ЦПК України встановлює, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.128 ЦК Української РСР 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин між сторонами та який втратив чинність на підставі Цивільного Кодексу України №435-IV від 16.01.2003 року, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

В силу вимог ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.ч.1,4 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 355 ЦК Уркаїни визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч.1 ст 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч.ч.1,3 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі-Закон) державній реєстрації прав підлягають, зокрема право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1ст.5 Закону у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, житлові та нежитлові приміщення. Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані.

У відповідності до частин 2,5 ст. 12 Закону записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 26 Закону за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Хоростківської міської ради народних депутатів від 06 липня 1993 року №54 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надано дозвіл на переобладнання адміністративного будинку, який придбаний сторонами 24.02.1993 року у МП «Едельвейс» в жилий будинок, який в подальшому, після розірвання шлюбу між сторонами, зазнав поділу на підставі договору поділу від 31.01.1996 року.

Рішенням виконавчого комітету Хоростківської міської ради від 18.08.2014 року №57 вирішено відмінити вищевказане рішення виконавчого комітету в частині щодо ОСОБА_2 ..

Отже, судом встановлено, що вищевказане рішення виконкому Хоростківської міської ради № 57 від 18.08.2014 року стосується виключно інтересів ОСОБА_2 , яка є власником будинку за АДРЕСА_1 та не зачіпає прав та інтересів позивача ОСОБА_3 , який є власником будинку за АДРЕСА_3 .

При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про те, ОСОБА_5 було виконано (реалізовано) рішення виконкому Хоростківської міської ради народних депутатів від 06 липня 1993 року №54 та проведено переобладнання належного її будинку за АДРЕСА_1 .

За таких підстав, суд прийшов до висновку, що позов в частині щодо визнання неправомірним та скасування рішення виконкому Хоростківської міської ради від 18.08.2014 року №57 не підлягає до задоволення у зв`язку з недоведеністю порушення прав позивача зі сторони відповідача виконкому Хоростківської міської ради та третьої особи ОСОБА_2 .. Крім того, судом встановлено, що позивач проживає у спірному будинку, має на праві власності також інші житлові будинки.

З тих же підстав слід відмовити в задоволенні вимог позивача про визнання недійсними та скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 від 22.10.2014 року, 27.12.2017 року та від 18.01.2018 року.

Посилання представника позивача на те, що рішення виконкому Хоростківської міської ради від 18.08.2014 року №57 та реєстрація за ОСОБА_2 частини будинку як нежитлового порушують його права як співвласника нерухомого майна, суд вважає безпідставними, які спростовуються матеріалами справи, зокрема, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Хоростківської міської ради 08.05.2009 року ОСОБА_3 , яким підтверджується, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_5 .

Твердження представник позивача про те, що користування ОСОБА_2 своїм об`єктом нерухомого майна порушуються права позивача, так як там постійний галас, шум, суд вважає голослівними, оскільки доказів на підтвердження вказаних фактів суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Крім того, встановлено, що у 1996 році проведено розподіл будинку АДРЕСА_2 між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 і вони є власниками окремих будинків, які зареєстровані під окремими номерами.

Твердження представника позивача про те, що ОСОБА_5 є співвласником будинку, що по АДРЕСА_2 , суд не приймає до уваги, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником будинку 27/1, а ОСОБА_3 - власником будинку АДРЕСА_3 , які утворилися в результаті розподілу.

Таким чином, суд вважає, що в позові ОСОБА_3 слід відмовити у зв`язку з недоведеністю порушення прав позивача зі сторони відповідачів виконкому Хоростківської міської ради, державних реєстраторів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 ..

На підставі наведеного, ст.ст.15,16,ст.ст.316 ч.1,317,319,328,334,355,356,386 ч.2 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.128 ЦК Української РСР 1963 року, ст.4 ч.ч.1,3,ст.5 ч.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_3 ), в інтересах якого діє представник адвокат Печінка Павло Володимирович (адреса: селище Гусятин, вул. Наливайка, 16/25, Чортківського району, Тернопільської області) до виконавчого комітету Хоростківської міської ради Чортківського (колишнього Гусятинського) району Тернопільської області (адреса місцезнаходження: м. Хоростків, вул. Князя Володимира, 17, Чортківського (колишнього Гусятинського) району, Тернопільської області, ), державного реєстратора комунального підприємства Лазарівської сільської ради з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, бізнесу та громадських формувань ОСОБА_4 ( колишня адреса місцезнаходження: м. Монастириська, вул. Шевченка, 34, Чортківського (колишнього Монастириського) району, Тернопільської області), державного реєстратора Гусятинської селищної ради Пшика Олександра Євгеновича (адреса місцезнаходження: селище Гусятин, провулок Героїв Майдану, 1, Чортківського району, Тернопільської області), третя особа: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , жителька АДРЕСА_2 про визнання неправомірним і скасування рішення, визнання недійсною та скасування реєстрації відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 22 березня 2024 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна