Ухвала

27 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 369/158/22

провадження № 61-2729ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів за минулий час,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

На вказане судове рішення позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження апеляційною скаргоюОСОБА_1 .

Оскарженою ухвалою Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку для подання відзиву на апеляційну скаргу задоволено. Поновлено строк на подання відзиву та прийнято до розгляду відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 листопада 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів за минулий час.

26 лютого 2024 року ОСОБА_1 через Електронний суд подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року, у якій просить визнати доводи ОСОБА_2 щодо поновлення строку для подання відзиву на апеляційну скаргу неповажними та відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. Скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (частини перша та друга статті 406 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали (пункт 2 та 3 частини першої статті 389 ЦПК України).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Тлумачення пунктів 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України та частини першої та другої статті 406 ЦПК України свідчить, що оскаржена ухвала Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року про поновлення строку для подання відзиву на апеляційну скаргу та прийняття до розгляду відзиву не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду.

Вказівка в резолютивній частині ухвала Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

На підставі викладеного, згідно частини другої статті 406 ЦПК України, касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року підлягає поверненню, у зв`язку з тим, що вона не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду.

Керуючись статтями 260, 389, 406 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат