Справа № 709/87/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року с-ще Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Романової О.Г.,

за участі секретаря судового засідання Данілової О.С.,

представника заявника Копійки І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту належності документів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса:

АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (далі заявник) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту належності документів, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, адреса:

вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, .

В обґрунтування заяви зазначалося, що в жовтні 2023 року, досягнувши пенсійного віку та маючи відповідний трудовий стаж на різних підприємствах, заявник звернувся до органів ПФУ за нарахуванням та призначенням пенсії за віком. За результатами розгляду архівної довідки Трудового архіву Чорнобаївської селищної ради про розмір заробітної плати за період його роботи у СТОВ «Зоря» (колгосп «Зоря комунізму», КГСП «Зоря») дані установи ліквідовані, органами ПФУ було виявлено, що в книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспника та у книгах обліку оплати праці і заробітку колгоспника за період з липня по листопад 1982 року, з квітня 1985 року по березень 2000 року наявна помилка у написанні прізвища заявника. Так, з невідомих заявнику причин, його прізвище вказано « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ». Враховуючи вищевикладене, органом ПФУ було відмовлено заявнику у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи.

Таким чином, заявник, посилаючись на приписи цивільного законодавства, просить суд встановити факт належності йому архівної довідки № 192 від 21 вересня 2023 року, що видана Трудовим архівом Чорнобаївської селищної ради.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 січня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 просила заяву задовольнити з підстав, зазначених у ній. Суду пояснила, що будь-який спір із органами ПФУ у заявника відсутній, оскільки останній звернувся із заявою про призначення йому пенсії за віком та отримав вмотивовану відмову по причині неспівпадіння прізвища заявника у архівній довідці із прізвищем у паспорті громадянина України.

У судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в

ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Крім цього, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі

№ 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

За своєю правовою природою між учасниками справи виникли правовідносини щодо реалізації права на соціальний захист, гарантованого державою та закріпленого у статті 46 Конституції України, і стосується наявності підстав для призначення заявникові пенсії за віком.

Питання призначення, перерахунку і виплати пенсій урегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ст. 24 Закону № 1058-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Загальними положеннями Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У пункті 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників

З наданих заявником документів вбачається, що на підтвердження страхового стажу за період з липня по листопад 1982 року, з квітня 1985 року по березень 2000 року, надано архівну довідку № 192 від 21 вересня 2023 року.

Вподальшому, розглянувши заяву, відповідний пенсійний орган прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки виявлено розбіжність між даними паспорта та даними архівної довідки, а саме прізвище заявника згідно з паспортними даними « ОСОБА_3 », а у наданій архівній довідці для призначення пенсії « ОСОБА_2 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 105 Закону № 1058-IV застраховані особи та члени їхніх сімей мають право на оскарження дій (бездіяльності) страхувальників, виконавчих органів Пенсійного фонду та їх посадових осіб відповідно до законодавства про звернення громадян, а також у судовому порядку.

Таким чином, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Суд враховує, що підставою звернення до суду із заявою про встановлення факту належності документа є рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії, а отже, заявник має право на звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження такого рішення суб`єкта владних повноважень. Так само заявник не позбавлений можливості оскаржити таке рішення у позасудовий спосіб.

Зміст заяви ОСОБА_1 та долучених до неї документів дають підстави для висновку про те, що заявник у порядку окремого провадження звернувся до суду цивільної юрисдикції із заявою про встановлення факту (належності документа), оскільки у такому документі зазначено по-іншому прізвище заявника. Встановлення такого факту заявнику потрібно для призначення пенсії, оскільки відповідний орган Пенсійного фонду України відмовляється здійснити призначення пенсії у зв`язку із розбіжностями в прізвищі заявника.

У спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявника до суду, яка у цьому випадку полягає у підтвердженні його соціального права на призначення пенсії. Наявність чи відсутність такого права, тобто наявність права на врахування страхового стажу, має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

З наведеного суд приходить до висновку, що між заявником та пенсійним органом наявний спір щодо наявності/відсутності у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком, що є визначальним критерієм при прийнятті відповідного рішення органами пенсійного фонду.

Крім того, суддя зазначає, що ініційоване питання про встановлення факту, що має юридичне значення, шляхом визнання належності заявникові архівної довідки про трудовий стаж як правовстановлюючого документа не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки пов`язане із доведенням наявності у заявника підстав для визнання за ним права на призначення пенсії, не пов`язане із будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані із публічно-правовими відносинами заявника із державою, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

При цьому суддя враховує, що довідка про трудовий стаж є документом відповідного підприємства, оформленим відповідно до чинного законодавства на підставі інших документів, тобто довідка про трудовий стаж не є правовстановлюючим документом, а тому факт її належності особі не може бути встановлений на підставі пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України.

Встановити факт належності довідки про трудовий стаж на підтвердження тих чи інших обставин можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку із оскарженням рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у призначенні пенсії. У адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а є передумовою задоволення адміністративного позову.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України, за змістом якої цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям. Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин. Спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю фізичних осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального законодавства визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. У свою чергу на підставі пункту 3 частини 6 вказаної статті для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Урахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, суд вважає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 293, 315-319, 353-355 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту належності документів на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися за вирішенням публічно-правового спору до адміністративного суду за встановленою підсудністю.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 354 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено 22 лютого 2024 року.

Суддя О.Г. Романова