Номер провадження: 22-ц/813/2014/24
Справа № 523/6150/22
Головуючий у першій інстанції Кремер І.О.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
05.02.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Кострицького В.В., Стахової Н.В.,
з участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,
учасники справи:
позивач Одеська міська рада,
відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ»,
на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року,
за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» про скасування рішень державних реєстраторів, визнання правочинів недійсними та знесення самочинного будівництва, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Юридичного департаменту Одеської міської ради (в особі управління державної реєстрації),
Короткий зміст позовних вимог
Надалі ОСОБА_4 здійснив відчуження вказаного об`єкту на користь ТОВ «Воздвиженка ІТ».
Позивач вважає, що об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 кв.м є самочинно збудованим об`єктом, оскільки він не був зареєстрований в органах БТІ, а рішення Виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих від 20.06.1989 року № 496, яке стало підставою для первісної реєстрації, не існує.
У подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснили відчуження об`єкту, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 у відповідних частинах на користь ТОВ «Воздвиженка ІТ».
Позивач зазначає, що після «об`єднання» загальна площа новоутвореного об`єкту стала на 4233,0 кв.м більшою, ніж до об`єднання, що є неможливим без зайняття земельної ділянки територіальної громади м. Одеси.
Разом з тим, відсутні відомості щодо реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт та які засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту за адресою: АДРЕСА_3 , відсутня інформація про прийняття рішення щодо відведення земельної ділянки у власність чи оренду за вищевказаною адресою.
Одеська міська рада вважає, що наявність такої реєстрації речових прав на вказаний самочинно збудований об`єкт, який тільки будується, порушує права та законні інтереси територіальної громади м. Одеси як власника земельної ділянки, на якій він розташований, оскільки перешкоджає здійсненню повноважень щодо володіння, користування та розпорядження відповідною земельною ділянкою.
Позивач просив суд:
2)визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 25.06.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С., реєстровий № 658.
3)визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 25.06.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С., реєстровий № 659.
5)визнати недійсним правочин щодо передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 кв.м, а саме скасування акта приймання передачі нерухомого майна від 08.09.2021 року серія та номер: 1071-1072 та рішення учасника ТОВ «Воздвиженка ІТ» від 08.09.2021 року № 1-02/2021;
12)зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого (недобудованого) об`єкту (цілісний комплекс будівель та споруд) за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 6332,0 кв.м та вирішити питання розподілу судових витрат.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Суворовський районний суд м. Одеси рішенням від 20 червня 2023 року позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» про скасування рішень державних реєстраторів, визнання правочинів недійсними та знесення самочинного будівництва задовольнив частково.
У задоволенні позовних вимог в частині їх звернення до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовив.
Суд першої інстанції виходив з того, що з набуттям відповідачем ТОВ «Воздвиженка ІТ» права власності на об`єкти нерухомості, які розташовані на спірній земельній ділянці, як до нового власника цього нерухомого майна, в силу положень статей 120 ЗК України та 377 ЦК України, не перейшло право власності на спірну земельну ділянку, так як попередні власники майна на момент відчуження майна не мали права власності чи права користування земельною ділянкою. Тому земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь-яким особам у власність чи/або користування не надавалась.
Суд першої інстанції вважав, що рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 20.06.1989 року серія та номер: 496 не може слугувати підставою для реєстрації права власності на самочинно збудований об`єкт загальною площею 153,3 кв.м за ОСОБА_3 , оскільки таке рішення не існує та є підробленим документом.
Оскільки ОСОБА_3 не набув в установленому законом порядку права власності на даний об`єкт нерухомого майна, а тому, відповідно, не мав права відчужувати спірний об`єкт будь-яким третім особам, в тому числі ОСОБА_4 та ТОВ «Воздвиженка ІТ», шляхом складання акту приймання-передачі нерухомого майна від 08.09.2021 року, та укладання договорів купівлі-продажу від 25.06.2020 року № 659 та № 658.
Також суд першої інстанції вважав, що документи надані ТОВ «Воздвиженка ІТ» для внесення виправлень до реєстру не передбачені чинними законодавством як підстава для прийняття рішень про реєстрацію виправлень та змін до права власності від 08.08.2019 року № 48162446, від 27.10.2020 року № 54806781 та від 05.11.2020 року № 54977033, тому вважав, що рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Морозової О.С. про реєстрацію змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.08.2019 року № 48162446, рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Турецького О.С. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.10.2020 року № 54806781, а також рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Турецького О.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.11.2020 року № 54977033, підлягають скасуванню.
ТОВ «Воздвиженка ІТ» не подано передбачених чинним законодавством документів, необхідних для вчинення реєстраційних дій про реєстрацію права власності на цілісний комплекс будівель та споруд площею 6332,0 кв.м.
Вимоги щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва вважав обґрунтованими, оскільки будівництво здійснено без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси, що не була відведена для цієї мети, є безспірними підставами для знесення такого об`єкту.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вважав їх неналежними з огляду на відсутність пред`явлення до них позовних вимог.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ТОВ «Воздвиженка ІТ» просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ТОВ «Воздвиженка ІТ» зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на обставини встановлені Господарським судом Одеської області під час розгляду справи № 30/2014-07-6118, з якої вбачається, що попередні власники об`єкта нерухомості від компетентних та уповноважених органів отримали земельну ділянку у постійне користування з метою побудови відповідного об`єкта нерухомого майна. Вважає, що законність користування земельною ділянкою також підтверджується приписом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, яким не встановлено факту самовільного заняття земельної ділянки.
Вважає ОСОБА_4 та ТОВ «Воздвиженка ІТ» добросовісними набувачами права власності на вказане нерухоме майно. Позивачем не зазначено, яким чином порушуються права Одеської міської ради укладенням акту приймання-передачі нерухомого майна.
Суд першої інстанції не звернув увагу на висновок щодо технічної можливості об`єднання об`єктів нерухомого майна від 05.11.2020 року № 231284610 та від 08.09.2021 року № 273927011.
Докази, покладені судом першої інстанції в основу висновку щодо обґрунтованості вимог про знесення самочинного будівництва, вважає такими, що складені особами, що не мають повноважень на надання оцінки належності будівельних робіт до категорії самовільних, тому рішення в цій частині є необґрунтованим.
(2) Позиція інших учасників справи
Одеський апеляційний суд ухвалою від 04.08.2023 року відкрив провадження за апеляційною скаргою, роз`яснив Одеській міській раді, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право на подання відзивів на апеляційні скарги, а Юридичному департаменту Одеської міської ради (в особі управління державної реєстрації) право подати до Одеського апеляційного суду пояснення у письмовій формі.
Відповідачі в судове засідання не з`явились.
Представник Одеської міської ради, який приймав участь у судовому засіданні просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Представник скаржника судову повістку отримав 25.12.2023 року на електронну пошту, яка вказана в апеляційній скарзі та з якої здійснювалось листування з Одеським апеляційним судом.
ОСОБА_4 повістку отримав 28.12.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
ОСОБА_3 повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
Від ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду надійшло клопотання, в якому остання просить провести розгляд справи без її участі.
ОСОБА_2 та третя особа повістки отримали 25.12.2023 року в особистих кабінетах Електронного суду, що підтверджується довідками.
02.02.2024 року від представника скаржника на електронну пошту Одеського апеляційного суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, призначеної на 05.02.2024 року, у зв`язку з хворобою та неможливістю своєчасно прибути в судове засідання.
Одеський апеляційний суд зазначає, що вказана заява не підписана електронним цифровим підписом.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що Одеський апеляційний суд ухвалою від 18.08.2023 року призначив справу до апеляційного розгляду на 20.11.2023 року.
20.11.2023 року від представника скаржника надійшла заява про відкладення розгляду справи, призначеної на 20.11.2023 року.
Розгляд справи відкладено на 05.02.2024 року.
Колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.
Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням (абзац другий статті 366 ЦПК України).
Представник скаржника про дату, час та місце розгляду справи, призначеної на 05.02.2024 року, повідомлений належним чином.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Колегія суддів враховує наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, те, що у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, заявником не наведено у клопотанні обставин, які б перешкоджали розглянути справу за його відсутності, а також не мотивовано необхідність безпосередньої явки представника скаржника до суду. Разом з тим, доказів поважності причин неявки в судове засідання представникам скаржника не надано.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Із тексту апеляційної скарги вбачається, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року в частині щодо відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 сторонами не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" № 12 від 24 жовтня 2008 року.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вважав, що з набуттям відповідачем ТОВ «Воздвиженка ІТ» права власності на об`єкти нерухомості, які розташовані на спірній земельній ділянці, до нього, як до нового власника цього нерухомого майна, в силу положень статей 120 ЗК України та 377 ЦК України, не перейшло право власності на спірну земельну ділянку, так як попередні власники майна на момент відчуження майна не мали права власності чи права користування земельною ділянкою. Тому земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь-яким особам у власність чи/або користування не надавалась.
Суд першої інстанції вважав, що рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 20.06.1989 року серія та номер: 496 не може слугувати підставою для реєстрації права власності на самочинно збудований об`єкт загальною площею 153,3 кв.м за ОСОБА_3 , оскільки таке рішення не існує та є підробленим документом.
Оскільки ОСОБА_3 не набув в установленому законом порядку права власності на даний об`єкт нерухомого майна, а тому, відповідно, не мав права відчужувати спірний об`єкт будь-яким третім особам, в тому числі ОСОБА_4 та ТОВ «Воздвиженка ІТ», шляхом складання акту приймання-передачі нерухомого майна від 08.09.2021 року, та укладання договорів купівлі-продажу від 25.06.2020 року № 659 та № 658.
Також суд першої інстанції вважав, що документи надані ТОВ «Воздвиженка ІТ» для внесення виправлень до реєстру не передбачені чинним законодавством як підстава для прийняття рішень про реєстрацію виправлень та змін до права власності від 08.08.2019 року № 48162446, від 27.10.2020 року № 54806781 та від 05.11.2020 року № 54977033, тому вважав, що рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Морозової О.С. про реєстрацію змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.08.2019 року № 48162446, рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Турецького О.С. про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.10.2020 року № 54806781, а також рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Турецького О.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.11.2020 року № 54977033, підлягають скасуванню.
ТОВ «Воздвиженка ІТ» не подано передбачених чинним законодавством документів, необхідних для вчинення реєстраційних дій про реєстрацію права власності на цілісний комплекс будівель та споруд площею 6332,0 кв.м.
Вимоги щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва вважав обґрунтованими, оскільки будівництво здійснено без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та на земельній ділянці територіальної громади м. Одеси, що не була відведена для цієї мети, є безспірними підставами для знесення такого об`єкту.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважав їх неналежними з огляду на відсутність пред`явлення до них позовних вимог.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Дані обставини підтверджуються рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43277272 від 01.10.2018 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 139717994 від 01.10.2018 року.
25 червня 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договори купівлі-продажу, посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. та зареєстровані у реєстрі за № 659 та № 658, відповідно до яких ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 купив по 1/2 частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 кв.м, за кожним із договорів.
Дані обставини підтверджуються рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 52856456 від 26.06.2020 року.
ОСОБА_4 на підставі акту приймання передачі від 08.09.2021 року серія та номер: 1071-1072 та рішення № 1-02/2021 учасника ТОВ «Воздвиженка ІТ» від 08.09.2021 року, здійснив відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 кв.м на користь ТОВ «Воздвиженка ІТ».
Загальна площа нежилих будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 в 2011 році складала 392,2 кв.м., та об`єкт належав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (по 1/2 частині).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі Акта приймання передачі від 26.04.2019 року та Протоколу загальних зборів ТОВ «Воздвиженка ІТ» від 26.04.2019 року № 2 здійснили відчуження об`єкту у відповідних частинах на користь ТОВ «Воздвиженка ІТ».
Вказані обставини підтверджуються рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46730776 від 06.05.2019 року та Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 165559185 від 06.05.2019 року.
- додано «технічний паспорт від 06.08.2019 року серія та номер: б/н, виготовлений ТОВ «Бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна»;
- додано «технічний паспорт від 06.08.2019 року серія та номер: б/н, виготовлений ТОВ «Бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна»;
- видалено «технічний паспорт від 06.08.2019 року серія та номер: б/н, виготовлений ТОВ «Бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна»;
- додано «технічний паспорт від 02.11.2020 року серія та номер: б/н, виготовлений ТОВ «Технік Проект»;
- додано «довідку від 02.11.2020 року № 677/20, надану ТОВ «Технік Проект»;
- видалено «технічний паспорт від 06.08.2019 року серія та номер: б/н, виготовлений ТОВ «Бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна;
- загальну площу 392,2 кв.м, змінено на загальну площу 1945,0 кв.м.
Рішенням державного реєстратора на нерухоме майно Кароліно Бугазької сільської ради Білгород Дністровського району Хохич Р.В. від 12.10.2021 року № 60909032 об`єкти нерухомого майна № 101 ( АДРЕСА_2 ) та № 101 (м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 195) об`єднано, відповідні розділи закрито підставі висновку від 11.10.2021 року серія та номер: б/н.

У результаті об`єднання об`єктів нерухомого майна утворився об`єкт за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 6332,0 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100).

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі висновку від 11.10.2021 року серія та номер: б/н рішенням державного реєстратора на нерухоме майно Кароліно Бугазької сільської ради Білгород Дністровського району Хохич Р.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 12.10.2021 року № 60908455 за ТОВ «Воздвиженка ІТ» зареєстровано право власності на цілісний комплекс будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 6332,0 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, номер запису: 44440178).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Частиною першою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

При цьому, згідно з пунктами 1, 2, 4 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих / отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру.

Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (пункти 1, 3, 4 частини першої зазначеної статті).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі № 680/214/16, від 07.04.2020 року у справі № 916/2791/13, від 20.07.2022 року у справі № 923/196/20 зроблено висновок про те, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка здійснила самочинне будівництво, у силу наведених положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.

Ураховуючи наведене, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки (частина друга статті 152 ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 373 ЦК України). Елементом особливої правової охорони землі є норма частини другої статті 14 Конституції про те, що право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону; право власності на землю гарантується Конституцією України (частина друга статті 373 ЦК України).

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, правовий режим самочинного будівництва врегульовано статтею 376 ЦК України. Норми зазначеної статті є правовим регулятором відносин, які виникають у зв`язку із здійсненням самочинного будівництва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 звертала увагу, що «стаття 376 ЦК України розміщена у главі 27 «Право власності на землю (земельну ділянку)», тобто правовий режим самочинного будівництва пов`язаний з питаннями права власності на землю.

Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18).

Самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки.

Разом із цим сам по собі факт державної реєстрації права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду, не слід розглядати як окреме відносно факту самочинного будівництва порушення прав власника земельної ділянки.

Права власника земельної ділянки порушуються в результаті факту самочинного будівництва, а не державної реєстрації права власності на самочинно побудоване майно. Державна реєстрація права власності на самочинно побудовану будівлю, споруду поза встановленим статтею 376 ЦК України порядком за особою, яка таке будівництво здійснила, лише додає до вже існуючих фактичних обмежень (які з`явились безпосередньо з факту самочинного будівництва) власника земельної ділянки в реалізації свого права власності додаткові юридичні обмеження».

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, пункт 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).

Можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, прямо визначені статтею 376 ЦК України, яка регулює правовий режим самочинно побудованого майна.

Частинами третьою - п`ятою статті 376 ЦК України, відповідно, встановлено таке: право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тож, як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила таке будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті (пункти 6.31-6.33 постанови від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13; пункти 53-56 постанови від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц; пункт 46 постанови від 20.07.2022 у справі № 923/196/20).

У постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що «за обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.

Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно».

Звертаючись до суду позивач, зокрема просив скасувати рішення державного реєстратора Одеської філії Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Мельник Тетяни Іванівни від 01.10.2018 року; визнати недійсним договір купівлі продажу 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 25.06.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнати недійсним договору купівлі продажу 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 25.06.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , скасувати рішення рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольги Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.06.2020 року, в обґрунтування зазначивши, що об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153 кв.м є самочинно збудованим об`єктом, оскільки не був зареєстрований в органах БТІ, а рішення виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих від 20.06.1989 року № 496, яке стало підставою для первісної реєстрації не існує.

Одеська міська рада вважає, що наявність такої реєстрації речових прав на вказаний самочинно збудований об`єкт, порушує права та законні інтереси територіальної громади м. Одеси як власника земельної ділянки, на якій він розташований, оскільки перешкоджає здійсненню повноважень щодо володіння, користування та розпорядження відповідною земельною ділянкою.

Враховуючі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.11.2023 року у справі 916/1174/22, Верховним Судом у постанові від 14.12.2023 року у справі № 591/1849/20 апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги не є єфективними способами захисту, оскільки задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, при тому що рішенням державного реєстратора на нерухоме майно Кароліно Бугазької сільської ради Білгород Дністровського району Хохич Р.В. від 12.10.2021 року № 60909032 об`єкти нерухомого майна № 101 ( АДРЕСА_2 ) та № 101 (м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 195) об`єднано, відповідні розділи закрито на підставі висновку від 11.10.2021 року серія та номер: б/н та в результаті об`єднання утворився об`єкт за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 6332,0 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100), такі вимоги у встановленому законом порядку не вирішать юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведуть до відновлення прав позивача.

Щодо позовних вимог Одеської міської ради про визнання недійсним правочину щодо передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 кв.м, а саме скасування Акта приймання передачі нерухомого майна від 08.09.2021 року серія та номер: 1071-1072, рішення учасника ТОВ «Воздвиженка ІТ» від 08.09.2021 року № 1-02/2021; скасування рішення державних реєстраторів від 08.09.2021 року, від 08.08.2019 року, від 27.10.2020 року, від 05.11.2020 року, від 12.10.2021 року, від 12.10.2021 року, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого (недобудованого) об`єкту.

У статті 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

При визначенні питання належності спору до юрисдикції суду, постає два питання: по-перше, чи підлягає спір вирішенню судами, тобто чи є він юридичним в розумінні статті 124 Конституції України, якщо так, то до юрисдикції якого суду належить вирішення такого спору.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

За приписами частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (стаття 167 ГК України).

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У позовній заяві позивачем також заявлені вимоги щодо передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 кв.м, а саме скасування Акту приймання передачі нерухомого майна від 08.09.2021 року серія та номер: 1071-1072, рішення учасника ТОВ «Воздвиженка ІТ» від 08.09.2021 року № 1-02/2021; скасування рішення державних реєстраторів від 08.09.2021 року, від 08.08.2019 року, від 27.10.2020 року, від 05.11.2020 року від 12.10.2021 року, від 12.10.2021 року, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого (недобудованого) об`єкту.

З огляду на суб`єктний склад сторін, характер спірних правовідносин, справа в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.

Наведене вище свідчить про те, що у позовній заяві позивачем об`єднано як позовні вимоги, які слід розглядати в порядку господарського судочинства (щодо передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 кв.м, скасування Акту приймання передачі нерухомого майна від 08.09.2021 року серія та номер: 1071-1072, рішення учасника ТОВ «Воздвиженка ІТ» від 08.09.2021 року № 1-02/2021; скасування рішення державних реєстраторів від 08.09.2021 року, від 08.08.2019 року, від 27.10.2020 року, від 05.11.2020 року від 12.10.2021 року, від 12.10.2021 року, зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого (недобудованого) об`єкту), що є спором, який виникає між юридичними особами, а також стосується корпоративних відносин, так і позовні вимоги, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а саме які стосуються вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як фізичних осібпро скасування рішень державних реєстраторів, та визнання недійсним договорів купівлі-продажу.

Частиною четвертою статті 188 ЦПК України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 червня 2023 року у справі № 676/7428/19 зазначив: «У справі, що переглядається, позовні вимоги прокурора, з урахуванням меж касаційного перегляду, про витребування земельної ділянки у ТОВ «Зарус-Інвест» та ТОВ «Агро-Еко-Граунд» на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, запис від 17 березня 2018 року № 25293453 про Державну реєстрацію права власності ТОВ «Зарус-Інвест» на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0526, стягнення судового збору з ТОВ «Зарус-Інвест» за своїм суб`єктним складом повинні розглядатися в господарському судочинстві, що виключає розгляд справи у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства. Тому судам слід було закрити провадження у справі у вказаній частині, оскільки спір в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку господарського судочинства».

Об`єднана палата відступила від висновку щодо застосування частин першої та другої статті 414 ЦПК України, викладеного у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 676/196/20 (провадження № 61-18836св21), за зазначила, що у разі встановлення судом, що позовні вимоги за своїм суб`єктним складом повинні розглядатися в господарському судочинстві, суд закриває провадження у справі (повністю або частково), незалежно від доводів касаційної скарги. При цьому розгляд позовних вимог у порядку цивільного судочинства по суті є неможливим.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28.06.2023 року у справі № 947/9842/22.

Спір у цій справі в частині наведених у цьому розділі позовних вимог є спором про стверджуване порушення цивільного права та законного інтересу позивача Одеської міської ради як власника землі на якій, як зазначає позивач, розташований самочинно збудований об`єкт, що перешкоджає здійсненню повноважень щодо володіння, користування та розпорядження відповідною земельною ділянкою з боку юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ».

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що позовні вимоги Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» про визнання недійсним правочину щодо передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 кв.м, а саме скасування акта приймання передачі нерухомого майна від 08.09.2021 року серія та номер: 1071-1072 та рішення учасника ТОВ «Воздвиженка ІТ» від 08.09.2021 року № 1-02/2021; скасування рішень державних реєстраторів від 08.09.2021 року, від 08.08.2019 року, від 27.10.2020 року, від 05.11.2020 року, від 12.10.2021 року, від 12.10.2021 року, зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого (недобудованого) об`єкту підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року в оскаржуваній частині слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. У задоволенні позовних вимог Одеської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішень державних реєстраторів та договорів купівлі-продажу відмовити. Провадження у справі в частині позовних вимог Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» про визнання недійсним правочину щодо передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 кв.м, скасування акта приймання передачі нерухомого майна від 08.09.2021 року серія та номер: 1071-1072 та рішення учасника ТОВ «Воздвиженка ІТ» від 08.09.2021 року № 1-02/2021; скасування рішень державних реєстраторів від 08.09.2021 року, від 08.08.2019 року, від 27.10.2020 року, від 05.11.2020 року, від 12.10.2021 року, від 12.10.2021 року, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого (недобудованого) об`єкту закрити, повідомивши Одеську міську раду, що розгляд справи в цій частині позовних вимог віднесено до юрисдикції господарського суду.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Одеської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ про скасування рішення державного реєстратора Одеської філії Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 01.10.2018 року № 43277272, на об`єкт нерухомого майна, а саме: на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); визнання недійсним договору купівлі продажу 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 25.06.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольгою Сергіївною, за реєстровим № 658; визнання недійсним договору купівлі продажу 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 25.06.2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольгою Сергіївною, за реєстровим № 659; скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук Ольги Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.06.2020 року № 52856456, на об`єкт нерухомого майна, а саме житлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) відмовити.

Провадження у справі в частині позовних вимог Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» про визнання недійсним правочину щодо передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 кв.м, скасування акта приймання передачі нерухомого майна від 08.09.2021 року серія та номер: 1071-1072 та рішення учасника ТОВ «Воздвиженка ІТ» від 08.09.2021 року № 1-02/2021; скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Мельник Тетяни Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.09.2021 року № 60252274, на об`єкт нерухомого майна, а саме житлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) із закриттям розділу; скасування рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Морозової Ольги Станіславівни про реєстрацію змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.08.2019 року № 48162446, на об`єкт нерухомого майна, а саме нежилі будівлі та споруди, причал 194 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 392,2 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Турецького Олександра Сергійовича про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.10.2020 року № 54806781, на об`єкт нерухомого майна, а саме нежилі будівлі та споруди, причал 194 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 392,2 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Турецького Олександра Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.11.2020 року № 54977033, на об`єкт нерухомого майна, а саме нежилі будівлі та споруди, причал 194 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1945,0 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), із закриттям розділу; скасування рішення державного реєстратора Кароліно Бугазької сільської ради Білгород Дністровського району Хохич Руслана Вікторовича про закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи від 12.10.2021 року № 60909032, на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежилі будівлі та споруди, причал 194 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1945,0 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) та житлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 153,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); скасування рішення державного реєстратора Кароліно Бугазької сільської ради Білгород Дністровського району Хохич Руслана Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 12.10.2021 року № 60908455, на об`єкт нерухомого майна, а саме цілісний комплекс будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 6332,0 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100) із закриттям розділу; зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого (недобудованого) об`єкту (цілісний комплекс будівель та споруд) за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 6332,0 кв.м закрити.

Повідомити Одеську міську раду, що розгляд цієї справи в цій частині позовних вимог Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» про визнання недійсним правочину щодо передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Воздвиженка ІТ» об`єкта нерухомого майна, скасування Акта приймання передачі нерухомого майна від 08.09.2021 року та рішень учасника ТОВ «Воздвиженка ІТ» від 08.09.2021 року; скасування рішень державних реєстраторів до юрисдикції господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.В. Кострицький

Н.В. Стахова