Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-6473/10
Номер провадження 6/711/40/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого-судді Демчик Р.В., при секретарі Кофановій А.О., за участі представника боржника ОСОБА_1 , представника стягувача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання.

Заяву обгрнутовує тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.10.2010 по справі № 2-6473 з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стягнуто солідарно на користь публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість по кредитному договору №6/5/130308 в розмірі 509 964,17 грн., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 511784,17 грн.

На підставі вказаного вище рішення було видано виконавчий лист № 2-6473 від 18.10.2010.

До та після ухвалення рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжували погашати заборгованість по кредитному договору №6/5/130308 від 13.03.2008 року.

До подачі позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, 26.04.2010 ПАТ «БМ Банк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва О.О. та отримав виконавчий напис нотаріуса №574 від 26.04.2010 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором № 6/5/130308-1 від 13.03.2018 з метою стягнення загальної суми боргу в розмірі 480057,14 грн.

Згодом, 22.02.2013 року, достеменно знаючи, що на виконанні Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-6473 від 18.10.2010 про стягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ«БМ Банк» боргу в сумі 511784,17 гривень за кредитним договором № 6/5/130308-1 від 13.03.2008, з метою введення в оману державну виконавчу службу та боржника представником ПАТ «БМ Банк» була подана заява про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Сергеєва О.О. № 574 від 26.04.2010.

Постановою Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ від 22.02.2013 за виконавчим написом нотаріуса № 574 від 26.04.2010 відкрито виконавче провадження № 36738659.

Постановою Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ від 22.02.2013 виконавчий лист № 2-6473 від 18.10.2010 про стягнення боргу в сумі 511784,17 гривень та виконавчий напис нотаріуса № 574 від 26.04.2010 про звернення стягнення загальної суми боргу в розмірі 480057,14 грн. об`єднано у зведене виконавче провадження, та встановлена загальна сума боргу в розмірі 991 841, 31 грн., хоча реальний борг становив 511784,17 гривень без врахування здійснених платежів після винесення рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.10.2010.

Відтак, на один і той самий борг по кредитному договору №6/5/130308 від 13.03.2010 ПАТ «БМ Банк» пред`явив два самостійних виконавчих документа, що вважає подвійним стягненням.

10.09.2015 до Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ надійшла заява ОСОБА_5 з вимогою замінити стягувана ПАТ «БМ Банк» у виконавчому провадженні № 33252752 щодо виконання рішення Придніпровською районного суду м. Черкаси від 07.10.2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості по кредитному договору № 6/5/130308 від 13.03.2008 в розмірі 509 964 грн. 17 коп., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічна забезпечення розгляду справи, а всього 511784 грн. 17 коп. його правонаступником ОСОБА_5 .

Заява обґрунтована тим, що 28.08.2015 між ним та ПАТ «БМ Банк» було укладено договір № 2808/2015 про відступлення прав вимоги (цесії), відповідно до якого ПАТ «БМ Банк» (стягувач) - у виконавчому провадженні передав свої права за договором та згідно акту прийому-передачі документів по договору №2808/2015 про відступлення права вимоги від 28.08.2015, до ТОВ «Арма Факторинг» перейшли права та обов`язки первісного кредитора по зобов`язаннях що виникли з основного договору та договорів забезпечення, зокрема: право іпотекодержателя за договором № 6/5/130308-1 іпотеки нерухомого майна від 13.03.2008 укладеного між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_3 ; право заставодержателя за договором № 6/5/130308-3 застави товарів в обороті від 13.03.2008 укладений між ПАТ «БМ Банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 ; право кредитора за договором поруки № 6/5/130308-2 від 13.03.2008, укладеним між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_4 ОСОБА_3 .

В подальшому, 28.08.2015 всі права вимоги ТОВ «Арма Факторинг» до фізичної особі підприємця ОСОБА_3 за договором № 6/5/130308 відновлювальної кредитної лінії від 13.03.2008, були набуті ОСОБА_5 .

Також ТОВ «Арма Факторинг» були відступлені та перейшли до нового кредитора прав за наступними договорами забезпечення: договір №6/5/130308-1 іпотеки нерухомого майн від 13.03.2008, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А. за реєстровим №1295, який укладений між ПАТ «БМ Банк» ОСОБА_3 ; договір № 6/5/130308-3 застави товарів в обороті від 13.03.2008 укладеним між ПАТ «БМ Банк» та ФОП ОСОБА_3 ; договір поруки №6/5/130308-2 від 13.03.200S укладеним між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_4 ?

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.10.2015 замінено стягувача у ВП № 33252752 з примусового виконання виконавчого листа №2-6473 від 18.10.2010 про стягнення заборгованості в розмірі 511784 грн. 17 коп. з ОСОБА_3 відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.10.2010 в цивільній справі № 2-6473/10 з ПАТ «БМ Банк» на нового, а саме - ОСОБА_5 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2015 замінено стягувача у виконавчому листі № 2-6473 від 18.10.2010 про стягнення заборгованості в розмірі 511784,17 грн. з ОСОБА_4 відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.10.2010 у цивільній справі № 2-6473/10 з ПАТ «БМ Банк» на нового - ОСОБА_5 .

За поданням Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ від 21.09.2015, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01.10.2015 замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису № 574 від 26.04.2010, виданому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєва О.О. про звернення стягнення в рахунок погашення боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ «БМ Банк» складу літ. Ц-1, загальною площею 337,6 м. кв. та складу літ Ф-1, загальною площею 339,7 м. кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 з Публічного акціонерного товариства «БМ Банк`на нового, а саме ОСОБА_5 .

Постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ від 12.09.2016 передано стягувачу ОСОБА_5 в рахунок погашення боргу предмет іпотеки, а саме вказаний вище склад літ. Ц-1, загальною площею 337,6 м. кв. та склад літ. Ф-1, загальною прощею 339,7 м. кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки № 1295 від 13.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Веліковою Н.А., обтяження зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.03.2008 за № 6774003 за початковою ціною 405556,00 грн.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотечне нерухоме майно було зареєстроване на праві власності за ОСОБА_5 .

Постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ від 20.07.2018 за заявою ОСОБА_5 виконавчий лист №2-6473 було повернуто, однак вказаний виконавчий лист ОСОБА_5 знову пред`явив до виконання до приватного виконавця Недоступ Д.М. та постановою від 23.07.2018 відносно ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження (сума боргу 511784,17 грн.).

Крім цього, головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області постановою від 14.09.2018 року прийнято виконавче провадження № 24484858 з примусового виконання виконавчого листа №2-6473 відносно ОСОБА_6 (сума боргу 511784,17 грн.).

Таким чином, погасивши заборгованість за кредитним договором №6/5/130308 від 13.03.2008 за рахунок заставного нерухомого майна, ОСОБА_5 намагається додатково стягнути із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 511784,17 грн., пред`явивши виконавчий лист №2-6473, як до приватного виконавця Недоступ Д.М. так і до Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області.

На підставі наведеного просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-162/11 від 18.10.2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість по кредитному договору №6/5/130308 в розмірі 509964, 17 грн., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 511784,17 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 13.03.2008 між ТОВ «БМ Банк» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 6/5/130308, згідно з яким ОСОБА_3 отримала на умовах, визначених договором, грошові кошти у розмірі 460000 грн. на поточні потреби з терміном остаточного погашення кредиту 12.03.2010.

В рахунок забезпечення виконання кредитних зобов`язань за цим договором, цього ж 13.03.2008 між ТОВ «БМ Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки нерухомого майна № 6/5/130308-1, за яким предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме склад літ. Ц-1, загальною площею 337,6 кв.м. та склад літ. Ф-1, загальною площею 339,7 кв. м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , та належать ОСОБА_3 (іпотекодавцю) на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. 30.12.2004 за № 21562.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.10.2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість по кредитному договору № 6/5/130308 від 13.03.2008 в розмірі 509964,17 грн., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 511784,17 грн.

На виконання вказаного рішення суду Придніпровським районним судом м. Черкаси 18.10.2010 було видано виконавчий лист № 2-6473/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість по кредитному договору № 6/5/130308 від 13.03.2008 в розмірі 509964,17 грн., 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 511784,17 грн. Боржником у вказаному виконавчому документі вказана ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що 18.10.2010 року на адресу Центрального відділу ДВС Придніпровським районним судом м. Черкаси був направлений виконавчий лист відносно ОСОБА_3 . Також, в цей же день Придніпровським районним судом м. Черкаси на адресу Соснівського відділу ДВС був направлений виконавчий лист відносно ОСОБА_4 .

Постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Ястремської О.В. від 02.07.2012 року відкрито виконавче провадження № 33252752 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-6473, виданого 18.10.2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «БМ Банк» боргу у розмірі 511784,17 грн.

Разом з тим, відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва О.О. №574 від 26.04.2010 звернуто стягнення на склад літ Ц-1, загальною площею 337,6 м.кв. та склад літ. Ф-1, загальною площею 339,7 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_3 . Зазначені склади на підставі договору № 6/5/130308-1 іпотеки нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А. 13.03.2008 за № 1295, передані в іпотеку ВАТ «БМ Банк» правонаступнику ТОВ «БМ Банк» в забезпечення зобов`язань фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаних вище складів, нотаріусом запропоновано задовольнити вимоги ВАТ «БМ Банк» у розмірі: простроченої суми заборгованості по кредиту в сумі 370573,13 грн.; строкової суми заборгованості по відсотках в сумі 4051,7 грн.; простроченої суми заборгованості по відсотках в сумі 60534,84 грн.; пені в сумі 40097,47 грн., що становить 475257,14грн. З метою відшкодування кредитору внесеної за вчинення виконавчого напису плати, запропоновано стягнути з боржника 4800 грн.

Постановою державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Ключник К.С. від 22.02.2013 відкрито виконавче провадження №36738659 щодо примусового виконання виконавчого напису № 574, виданого 26.04.2010 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва О.О. про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «БМ Банк» боргу в сумі 480057,14 грн.

Постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 22.02.2013 Сидорчук А.В. об`єднано у зведене виконавче провадження 2 виконавчі документи по стягненню боргів з ОСОБА_3 . Загальний борг по 2м виконавчим провадженням по стягненню з ОСОБА_3 складає 991841,31 грн.

Між тим, 28.08.2015 між ПАТ «БМ Банк» (правонаступник ТОВ «БМ «Банк») ТОВ «Арма Факторинг» та було укладено договір № 2808/2015 про відступлення прав вимоги (цесії), відповідно до якого ПАТ «БМ Банк» передав свої права за договором 6/5/130308 від 13.03.2008 на загальну суму заборгованості 412905,88 грн. До нового кредитора перейшли права вимоги як за основним договором та договорами забезпечення, в тому числі і право іпотекодержателя за договором № 6/5/130308-1 іпотеки нерухомого майна від 13.03.2008 укладеного між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_3 .

Окрім цього, 28.08.2015 між ТОВ «Арма Факторинг» та ОСОБА_5 було укладено договір про відступлення прав за договором № 6/5/130308-1 іпотеки нерухомого майна від 13.03.2008, про що було направлено відповідне повідомлення на адресу позичальника, заставодавця, іпотекодавця ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_7 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.10.2015 замінено стягувача у виконавчому провадженні №33252752 з примусового виконання виконавчого листа №2-6473 від 18.10.2010 року про стягнення заборгованості в розмірі 511784,17 грн. з ОСОБА_3 відповідно до рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07 жовтня 2010 року в цивільній справі №2-6473/10 з публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на нового, а саме ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01.10.2015 замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису № 574 від 26.04.2010, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сергеєв О.О., про звернення стягнення в рахунок погашення боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ«БМ Банк» складу літ. Ц-1, загальною площею 337,6 м. кв. та складу літ Ф-1, загальною площею 339,7 м. кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 з Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на нового, а саме на ОСОБА_5 .

Постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ від 12.09.2016 передано стягувачу ОСОБА_5 в рахунок погашення боргу предмет іпотеки, вказаний вище склад літ. Ц-1, загальною площею 337,6 м. кв. та склад літ. Ф-1, загальною прощею 339,7 м. кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки № 1295 від 13.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Веліковою Н.А., обтяження зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.03.2008 за № 6774003 за початковою ціною 405556,00 грн. Дане іпотечне нерухоме майно було зареєстровано на праві власності за ОСОБА_5 згідно інформації з Державного реєстру речових прав від 03.05.2018 № 122715716.

Суд звертає увагу, що вказана постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 12.09.2016 року була винесена у виконавчому провадженні № 36738659 щодо виконання виконавчого напису нотаріуса від 26.042010 № 574 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки (складські приміщення), а не у виконавчому провадженні № 33252752 щодо виконання виконавчого листа № 2-6473 від 18.10.2010 (а.с.26).

Постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ від 20.07.2018 Скрипкою Т.В. (ВП № 33252752) за заявою ОСОБА_5 виконавчий лист №2-6473 було повернуто стягувачу на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому у виконавчому листі № 2-6473 головним державним виконавцем зазначено, що борг не стягувався, винесена постанова про виконавчий збір.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. від 23.07.2018 року відкрито виконавче провадження №56839669 з виконання виконавчого листа № 2-6473/2010, виданого 18.10.2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 511784,17 грн.

Так, звертаючись до суду із вказаною заявою ОСОБА_3 посилається на те, що внаслідок завершення позасудового врегулювання спору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за кредитним договором від 13.03.2008 року припинилися в цілому, в тому числі в непогашеній за рахунок іпотечного майна частині. І ОСОБА_5 не може вимагати виконання боржником основного зобов`язання після звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому договір іпотеки від 13.03.2008 року не містить умови про погодження сторонами у встановленій формі застереження щодо відступу від положень ст. 36 Закону України «Про іпотеку».

Вказана позиція повністю відповідає висновку ВС, викладеному в постанові від 03.08.2022 року по справі № 756/10266/15-ц.

Статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи в електронній формі викладаються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, оприлюднюються в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), та підписуються електронним підписом судді (у разі колегіального розгляду - електронними підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

Відповідно до положень ч. 2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені вище підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До процесуальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Найпоширенішою підставою припинення зобов`язання є його припинення унаслідок виконання, проведеного належним чином.

Натомість положення статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачають таку самостійну підставу припинення зобов`язання як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя.

Частиною четвертою статті 36 Закону України «Про іпотеку» у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2478-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», який набрав чинності 04 листопада 2018 року та введений в дію 04 лютого 2019 року (далі - Закон № 2478-VII), визначено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання:

- боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя;

- боржником - юридичною особою або фізичною особою-підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції Закону № 2478-VII фактично - частина п`ята статті 36 Закону України «Про іпотеку») є спеціальною нормою, яка поширюється на зобов`язання, забезпечені іпотекою, що виключає застосування загальної норми статті 599 ЦК України про припинення зобов`язання лише належним виконанням. Така спеціальна підстава припинення забезпеченого іпотекою зобов`язання означає, що припиняються будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання. Це правило поширюється на всі випадки позасудового врегулювання вимог іпотекодержателя щодо основного зобов`язання у повному обсязі, включаючи як основний обов`язок боржника, так і додаткові обов`язки, що існують в межах того ж самого зобов`язального правовідношення. Та обставина, чи залишилося після вказаного позасудового врегулювання фактично не виконаною будь-яка частина основного зобов`язання, правового значення не має.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 759/6703/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 263/3809/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 204/7148/16-ц, від 16 жовтня 2019 року у справі № 337/7391/13-ц, від 20 листопада 2020 року у справі № 295/795/19, від 17 лютого 2021 року у справі № 754/5275/16, від 11 березня 2021 року у справі № 524/378/17 та були застосовані судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Підстави для припинення зобов`язання визначені у статтях 598-609 ЦК України. Разом з тим частина перша статті 598 ЦК України визначає, що зобов`язання може бути припинено і з підстав, визначених договором або законом, а отже, вказує на невичерпність переліку підстав припинення зобов`язання, наведених у ЦК України.

Зокрема, Закон України «Про іпотеку» як акт цивільного законодавства визначає правові підстави для припинення не тільки іпотеки як додаткового зобов`язання, а й основного зобов`язання, що випливає з кредитного договору.

Так, стаття 36 зазначеного Закону передбачає, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Частина четверта статті 591 ЦК України містить загальне правило, що якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» встановлює спеціальне правило, яке підлягає переважному застосуванню.

Відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку» після звершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Норма права, яка міститься в зазначеній частині Закону, передбачає недійсність вимог іпотекодержателя, які можуть виникнути до боржника після будь-якого позасудового врегулювання, зокрема після звернення стягнення на предмет іпотеки, а отже, має обмежувальний характер регулювання, тому не може тлумачитися розширено.

Із цього випливає неможливість для кредитора вимагати виконання боржником основного зобов`язання в розмірі, який перевищує визначену суб`єктом оціночної діяльності вартість такого предмета іпотеки, якщо кредитор (іпотекодержатель) звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання за цією ціною (оберненням його у свою власність).

У той же час виходячи з розуміння зобов`язання як правовідношення, у якому боржнику належить юридичний обов`язок вчинити певну дію на користь кредитора (або ж утриматися від її вчинення), а також і право кредитора вимагати від боржника виконання такого обов`язку, відсутність кореспондуючого праву обов`язку призводить до припинення існування між кредитором та боржником цього зобов`язання в цілому, тобто до припинення зобов`язання з підстав, визначених законом.

Допускаючи можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, законодавець тим встановлює правило про те, що після завершення позасудового врегулювання, зокрема стягнення на предмет іпотеки, переданий боржником, будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки вважається таким, що погашає всі вимоги кредитора до боржника, незалежно від того, чи перевищує вартість предмета іпотеки розмір вимог кредитора.

До такого висновку слід дійти з огляду на правову природу забезпечувальних заходів, спрямованість їх на повне забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором та добросовісність поведінки сторін кредитного договору. Саме на кредитора законодавством покладено контроль за тим, щоб заборгованість за кредитним договором не перевищувала забезпечувальні заходи, і саме для цього законодавець передбачив спрощені процедури звернення стягнення на заставне майно та солідарну відповідальність поручителя з боржником. Незастосування цих заходів своєчасно тягне для кредитора негативні наслідки недобросовісності своїх дій.

Законодавець у такий спосіб встановив баланс між майновими правами та інтересами кредитора-іпотекодержателя і боржника, надавши можливість швидкого та ефективного задоволення його вимог, запобігаючи при цьому можливості зловживанням кредитором своїм становищем та вимагаючи добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин.

Разом із цим при тлумаченні вказаних норм права враховується принцип свободи договору як загальної засади цивільного законодавства, оскільки сторони є вільними при укладенні договору, що означає можливість забезпечення основного зобов`язання як у повному обсязі, так і в його частині відповідно до умов забезпечувального правочину, а кредитор при укладенні іпотечного договору не позбавлений можливості оцінити всі звичайні ризики, у тому числі і вірогідність того, що за рахунок вартості іпотечного майна (як забезпечувального правочину) не буде забезпечено основне зобов`язання в повному обсязі.

Водночас частина третя статті 6 ЦК України дозволяє сторонам у договорі відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо відступ від положень закону в цих актах прямо це заборонено, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Частина четверта статті 591 ЦК України додатково вказує, що якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 ЦК України, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, керуючись принципом свободи договору, сторони можуть відступити від положень як статті 36 Закону України «Про іпотеку», так і загальних положень ЦК України щодо реалізації предмета іпотеки.

Якщо такого відступу від положень цивільного законодавства не було здійснено за договором, кредитор не може вимагати виконання боржником основного зобов`язання після звернення стягнення та стягувати різницю між сумою зобов`язання та вартістю предмета іпотеки.

Такі правові висновки викладено в постанові Великої палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18.

В постанові від 03.08.2022 року у справі № 756/10266/15-ц Верховний Суд висловив правову позицію, згідно якої «встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання виконавчого листа № 756/10266/15-ц, виданого 17 березня 2021 року Оболонським районним судом міста Києва, таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що внаслідок завершення позасудового врегулювання спору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 січня 2008 року припинилися в цілому, в тому числі в непогашеній за рахунок іпотечного майна частині, і ТОВ «ФК «Фонд гарантування інвестицій» не може вимагати виконання боржником основного зобов`язання після звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому договір іпотеки від 30 січня 2008 року не містить умови про погодження сторонами у встановленій формі застереження щодо відступу від положень статті 36 Закону України «Про іпотеку».

Разом з тим, як було встановлено судом, виконавче провадження №56839669 з виконання виконавчого листа № 2-6473/2010, виданого 18.10.2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованості в розмірі 511784,17 грн. відкрито постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. від 23.07.2018, а згідно постанови про передачу стягувачу ОСОБА_5 в рахунок погашення боргу предмету іпотеки - склад літ. Ц-1, загальною площею 337,6 м. кв. та склад літ. Ф-1, загальною прощею 339,7 м. кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , майно передано на суму 405556,00 грн., яка є суттєво недостатньою для погашення заборгованості за виконавчим листом, а саме меншою на 106228,17 грн.

Крім того, вказана передача майна здійснена за виконавчим провадженням, відкритого за виконавчим написом № 574 від 26.04.2010 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. про звернення стягнення в рахунок погашення боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ «БМ Банк» складу літ. Ц-1, загальною площею 337,6 м. кв. та складу літ Ф-1, загальною площею 339,7 м. кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Будь - яких інших доказів, які свідчили про погашення заборгованості за виконавчим листом № 2-6473/10 у сумі 511784,17 грн., у ході розгляду скарги суду не надано та у матеріалах справи відсутні.

Крім цього суд звертає увагу на те, що заявником в заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не зазначено, який саме виконавчий лист ( про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 чи про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 ) слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У справі «Soering vs UK» Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

На думку суду, передбачених ч. 2 ст. 432 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» обставин для визнання виконавчих листів, які були видані на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.10.2010 такими, що не підлягають виконанню, не вбачається, так як визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню фактично порушить принцип обов`язковості виконання рішення суду.

За наведених вище обставин, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити, оскільки вона не є доведеною належними, допустимими та переконливими доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 76-82, 258-261, 273, 353-355, 432 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа № 2-162/11 від 18.10.2010 року таким, що не підлягає до виконання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий: Р.В.Демчик.

Повне судове рішення складене 06.12.2023 року.

Головуючий: Р. В. Демчик