_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/736/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків Олени Василівни,

секретаря судового засідання - Бродецької Тетяни Вікторівни,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код 20987385, адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення суми надміру виплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

05.10.2023 року представник позивача ГУ ПФУ в Одеській області звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача на рахунок в Одеському обласному управлінні АТ «Державний ощадний банк України» м.Одеса суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 9956,12 грн.

Разом із пред`явленим позовом до суду не надано жодних заяв та клопотань.

Ухвалою від 01.12.2023 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом направлялись копія ухвали про відкриття провадження та позовна заява з додатками на адресу реєстрації відповідача, однак поштова кореспонденція повернута до суду без вручення, підстави: адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву не скористалася, будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надала.

Відповідно до ч. 5 ст. 274 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу по суті.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Представник позивача в позові зазначає, що 25.04.2023 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до управління з заявою про приначення пенсії за віком, якою повідомила, що отримувала пенсію за віком в АРК. Рішенням від 02.05.2023 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з 25.04.2023 року у розмірі 3000,00 грн. Електронну пенсійну справу ОСОБА_1 було перевірено в порядку контролю щодо дотримання норм пенсійного законодавства. В результаті доопрацювання в призначенні пенсії відмовлено, оскільки відсутні документи за попереднім місцем отримання пенсії. Таким чином виникла переплата пенсії на суму 9956,12 грн. за період з 25.04.2023 року по 31.07.2023 року. Представник позивача зазначає, що в даному випадку наявка рахункова помилка Головного управління, а саме помилково призначено пенсію за віком, що призвело до неправомірної виплати пенсії та виникнання переплати, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду щодо стягнення з відповідача суми пенсії, набутої без правової підстави.

Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву не скористалась.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

25.04.2023 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до ГУПФУ в Одеській області з заявою про призначення пенсії /а.с.6-8/.

Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Одеській області № 70 від 02.05.2023 року про призначення пенсії розмір пенсії з надбавками ОСОБА_1 з 25.04.2023 року по 01.05.2023 року становить 3000,00 грн, з 02.05.2023 року довічно становить 3120,00 грн. /а.с.9/

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області № від 21.07.2023 року на заміну рішення про призначення пенсії було відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки відсутні документи за попереднім місцем отримання пенсії, що передбачено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 /а.с. 10/.

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення», а також нормами ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Разом з тим у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум (постанова ВП Верховного Суду від 16 січня 2019 р. по справі № 753/15556/15-ц).

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про працю" надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що в даному випадку наявна рахункова помилка в обчислені та нарахуванні пенсії, відсутність ознак рахункової помилки підтверджується також самим змістом позовної заяви. При цьому суд звертає увагу на те, що "помилкове призначення пенсії" та "рахункова помилка" не є тотожними поняттями, оскільки поняття "рахункова помилка" стосується саме обчислення сум, належних до виплат, а не питання призначення чи не призначення пенсії взагалі.

Доказів умисної чи недобросовісної поведінки зі сторони відповідача представником позивача також суду не надано.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши відсутність двох обов`язкових складових, за наявності яких відповідно до вимог статті 1215 ЦК України та статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії, а саме: рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності, зловживань з боку відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ГУ ПФУ в Одеській області, оскільки позивач не довів факту недобросовісного набуття відповідачем коштів, а також допущення рахункової помилки зі сторони позивача.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність, необґрунтованість та як наслідок неможливість задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 76-83, 141, 158, 263-265, 273, 280-289, 354-355 ЦПК України ст. ст. 1212, 1214, 1215ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код 20987385, адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення суми надміру виплаченої пенсії, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильків О.В.