Справа № 229/7788/23
Провадження № 2/229/627/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 лютого 2024 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Худіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Ситника С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом органу опіки та піклування Дружківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

Орган опіки та піклування Дружківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 01.09.2021 року на первинному обліку у службі у справах дітей Дружківської міської ради перебуває малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (наказ від 01.09.2021 № 27-05-09/21). Матір?ю малолітнього є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Жінка у шлюбі не перебуває, відомості про батька у свідоцтво про народження дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 9 від 13.08.2021).

05.07.2021 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення адміністрації Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Дружківської міської ради про дитину, яку матір відмовилася забирати з полового будинку. Згідно повідомлення, громадянка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в акушерському відділенні народила хлопчика, а 05.07.2021 покинула лікарняний заклад, залишивши немовля у пологовому будинку, про що складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки, інші родичі або законний представник відмовилися забирати з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 05.07.2021.

На підставі рішення виконавчого комітету Дружківської міської ради від 22.07.2021 № 906 хлопчика зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та надано прізвище « ОСОБА_5 », ім?я « ОСОБА_6 », по батькові « ОСОБА_7 », дата народження вказана згідно з медичним свідоцтвом про народження, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням виконавчого комітету від 15.09.2021 №1146 малолітньому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

З 09.11.2021 і по теперішній час малолітній ОСОБА_8 перебуває у КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка», куди був влаштований рішенням виконавчого комітету Дружківської міської від 03.11.2021 №1402. У 2002 році у зв`язку з проведенням активних бойових дій на території Донецької області, з метою захисту дітей віл небезпеки, спричиненої військовою агресією російської федерації, заклад евакуйовано. Вихованцям будинку дитини надано тимчасовий прихисток у монастирі, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

За весь період перебування дитини у державному закладі ОСОБА_2 сина жодного разу не відвідала, до закладу не телефонувала, не цікавилася його станом здоров`я, матеріальної допомоги на утримання хлопчика не надавала, ніяких прагнень щодо повернення дитини на виховання в сім`ю не виявляла. Теперішнє місцезнаходження ОСОБА_2 невідоме, на контакт зі спеціалістами служби у справах дітей та центру соціальних служб жінка не виходила, з питанням щодо повернення сина на виховання в сім`ю не зверталася.

Позивач зазначає, що малолітній ОСОБА_8 не єдина дитина відповідачки. ОСОБА_2 має ще двох дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_5 . На обох дітей жінка позбавлена батьківських прав (рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19.12.2017 (справа № 229/4052/17, провадження №2/229/1799/2017) та від 11.10.2019 (справа № 229/2575/19, провадження № 2/229/637/2019). Зі своїми дітьми ОСОБА_4 не спілкується, жодної участі в їх житті не приймає. Самір та Евеліна перебувають під опікою бабусь ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які замість матері виконують обов`язки щодо виховання дітей. Крім того ОСОБА_2 неодноразово притягувалася до кримінальної та адміністративної відповідальності.

Питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_13 19.10.2023 було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, ознайомившись із наданими матеріалами, члени комісії прийшли до висновку, що ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_6 . Одностайно було прийняте рішення рекомендувати органу опіки та піклування Дружківської міської ради звернутися до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

У зв`язку з цим, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито загальне позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 18 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, від представника позивача в матеріалах справи є заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України , фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши надані суду докази та проаналізувавши встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що відповідно до Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я КНП «ЦМКЛ» Дружківської міської ради, який було складено про те, що 05.07.2021 о 12-00 годині в КНП «ЦМКЛ» акушерсько-гінекологічному відділені виявлено покинуту дитину чоловічої статі ІНФОРМАЦІЯ_6 , у відомостях про матір зазначена ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк перебування дитини в закладі охорони здоров`я - 5 днів.

Як вбачається з повідомлення про дитину, позбавлену батьківського піклування від 05.07.2021 р. КНП «ЦМКЛ» Дружківської міської ради з 05.07.2021 р. перебуває дитина ОСОБА_5 позбавлена батьківського піклування, на правовій підставі Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я містить прохання про вирішення питання про подальше влаштування дитини.(а.с.6-8)

Відповідно до заяви ОСОБА_14 від 13.07.2023 року остання повідомлена службою у справах дітей, про те, що її донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 народила дитину, та залишила її у пологовому будинку. Наміру забрати дитину з лікарні та опікуватися нею не зможе.(а.с.9)

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , його батьками є ОСОБА_15 та ОСОБА_2 , про що складено відповідний актовий запис №243, про що складено відповідний актовий запис № І-НО №874490 виданого 31 серпня 2021 Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження 9 від 31 серпня 2021 р. виданого Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відомості про батька у свідоцтво про народження дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.3-4)

Листом з Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану повідомлено, що актовий запис про шлюб відносно гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатами перевірки Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану відсутній на вищезгадану особу.(а.с.10)

Рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 22.07.2021 № 906 дитину зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та надано прізвище « ОСОБА_5 », ім`я « ОСОБА_6 », по батькові « ОСОБА_7 », дата народження вказана згідно з медичним свідоцтвом про народження, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом №27-05-09/21 від 01.09.2021 Служби у справах дітей Дружківської міської ради ОСОБА_1 , 28.06.2021 року взято на первинний облік з 01.09.2021 року за номером 1789. Рішенням виконавчого комітету від 15.09.2021 №1146 малолітньому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.(а.с.11-13)

З довідки про братів та сестер Служби у справах дітей Дружківської міської ради вбачається, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має брата ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 21.02.2018 №67 влаштований під опіку бабусі ОСОБА_11 та сестру ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 04.12.2019 №564 влаштована від опіку бабусі ОСОБА_12 .(а.с.16)

Відповідно до листа про зарахування дитини, позбавленої батьківського піклування, до будинку дитини Служби у справах дітей Дружківської міської ради ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має статус дитини, позбавленої батьківського піклування та у зв`язку з тим, що не має можливості влаштувати малолітнього ОСОБА_1 до сімейних форм виховання, питання зарахування його до закладу охорони здоров`я, в якому проживають діти-сироти та діти позбавлені батьківського піклування було розглянуто 19.10.2021 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Дружківської міської ради та відповідно до направлення (путівки) для зарахування дитини-сироти, позбавленої батьківського піклування до закладу охорони здоров`я, в яких проживають діти-сироти та діти позбавлені батьківського піклування №23 від 27.10.2021 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено з дитячого соматичного відділення КНП «Дружківська міська лікарня №2» до КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка».(а.с.18-19)

Рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 03.11.21 №1402 вирішено влаштувати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до комунального некомерційного підприємства «Краматорський будинок дитини «Антошка» на повне державне забезпечення строком на шість місяців, та підтверджується актом про передачу та вибуття дитини від 09.11.2021 р. №1788 з КНП «Дружківська міська лікарня №2» до КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка».(а.с.20-21)

Згідно з супровідним листом від 14.09.2023 р. №333 до КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка» було направлено запит про надання відомостей дітей, які перебувають на первинному обліку служби, відповіддю з до КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка» направлено у 3 примірниках оновлені висновки про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток ОСОБА_1 .(а.с.22-24)

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Дружківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то на первинному обліку у службі у справах дітей Дружківської міської ради перебуває малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матір`ю малолітнього є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Жінка у шлюбі не перебуває, відомості про батька у свідоцтво про народження дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_2 28.06.2021 у пологовому будинку КНП «Дружківська міська клінічна лікарня» Дружківської міської ради народила сина, ІНФОРМАЦІЯ_9 , залишивши дитину, самовільно покинула заклад. Державну реєстрацію народження дитини було проведено за заявою служби у справах дітей Дружківської міської ради, яка відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», була призначена представником органу опіки та піклування у вирішенні зазначеного питання. На підставі акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 15.09.2021 № 1146 малолітньому було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

З метою забезпечення права дитини на виховання в сімейному оточенні були вжиті заходи щодо з`ясування інформації про родичів, які виявили б бажання опікуватися хлопчиком. Однак, бабуся, єдина відома родичка малолітнього, ОСОБА_11 відмовилась забирати онука, надала до служби у справах дітей відповідну заяву.

Кандидатів в опікуни, прийомні батьки та батьки-вихователі, які прийняли б дитину на виховання в сім`ю, також виявлено не було. В результаті на підставі рішення виконавчого комітету Дружківської міської ради від 03.11.2021 № 1402 малолітнього ОСОБА_13 було влаштовано на повне державне забезпечення до державного дитячого закладу.

З 09.11.2021 і по теперішній час малолітній ОСОБА_8 перебуває у КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка», куди був влаштований рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 03.11.2021 № 1402. У 2022 році у зв`язку з проведенням активних бойових дій на території Донецької області, з метою захисту дітей від небезпеки, спричиненої військовою агресією Російської Федерації, заклад евакуйовано.

Вихованцям будинку дитини надано тимчасовий прихисток у монастирі, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 .

За весь період перебування дитини у державному закладі ОСОБА_2 сина жодного разу не відвідала, до закладу не телефонувала, не цікавилася його станом здоров`я, матеріальної допомоги на утримання хлопчика не надавала, ніяких прагнень щодо повернення дитини на виховання в сім`ю не виявляла. Теперішнє місцезнаходження ОСОБА_2 невідоме, на контакт зі спеціалістами служби у справах дітей та центру соціальних служб жінка не виходила, з питанням щодо повернення сина на виховання в сім`ю не зверталася.

Окрім ОСОБА_13 має ще двох дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . На обох дітей жінка позбавлена батьківських прав (рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19.12.2017 (справа № 229/4052/17, провадження №2/229/1799/2017) та від 11.10.2019 (справа № 229/2575/19, провадження № 2/229/637/2019).

Зі своїми дітьми ОСОБА_4 не спілкується, жодної участі в їх житті не приймає. Самір та Евеліна перебувають під опікою бабусь ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які замість матері виконують обов`язки щодо виховання дітей. Крім того ОСОБА_2 неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, передбачених ст. 185 Кримінального кодексу України, та до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Виходячи із зазначеного, в інтересах малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись ст. ст. 19, 155, п. 1, п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_13 .

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

В даній ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.

Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розвиту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).

Для суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції).

Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:

Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167).

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей.

Згідно з наданими позивачем доказами, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з дитиною, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча б мала це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що повністю відповідає інтересам дитини.

Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї ст. 150 СК України, відносно малолітньої дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Враховуючи те, що мати дитини добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, суд задовольняє позовну вимогу та стягує аліменти на користь дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі заявленому позивачем, а саме у розмірі частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги органу опіки та піклування Дружківської міської ради, який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянку України, батьківських прав стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження №243, складений Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 31 серпня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 3 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Худіна