Провадження №: 2/336/438/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Пустовіт В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , вказавши, що між 31.12.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений електронний договір № 5312245 про надання споживчого кредиту. На виконання умов договору ТОВ «Авентус» надало кредит строком до 30.01.2022 року, перерахувавши на платіжну картку відповідача 25000 гривень. В передбачений договором строк відповідач кредит не повернув, тож станом на дату звернення до суду утворилась заборгованість в сумі 71075 гривень, яка складається з суми кредиту 25000 гривень та нарахований відсотків в сумі 46075 гривень. 29.05.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу, за яким позивач набув право вимоги за договором № 5312245. По суті вимог позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором в сумі 71075 гривень та судові витрати.

Ухвалою суду від 17.10.2023 року було відкрите провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В установлений судом строк відповідач не скористався своїм правом надати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов не надав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача вказував, що відповідач позов не визнає, оскільки заперечує факт укладення договору та отримання грошових коштів. Ці обставини, на думку представника, підтверджуються невірним зазначенням імені відповідача, а також відсутністю документів на підтвердження фактичного перерахування грошових коштів відповідачеві.

В ході розгляду справи сторонами інші заяви чи клопотання не подавались.

При дослідженні матеріалів справи встановлено наступне.

Позивачем надано договір про надання споживчого кредиту від 31.12.2021 року, укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , який, як стверджував позивач був підписаний відповідачем електронним підписом, розрахунок заборгованості за договором, а також договір факторингу № 29.05/23-Ф, укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна», за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило право грошової вимоги до третіх осіб.

Як зазначено у договорі про надання споживчого кредиту, він укладений ОСОБА_1 та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Натомість вірним іменем відповідача є ОСОБА_1 , що підтверджено довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Порядок використання електронного підпису врегульовано нормами Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» № 2155.

Згідно із положеннями Закону № 2155 автентифікація - електронний процес, що дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-комунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних.

Електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис.

Ідентифікаційні дані особи - набір даних, які дають змогу встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи.

Як вказує ст. 22 Закону № 2155 формування та видача кваліфікованого сертифіката відкритого ключа без ідентифікації особи, ідентифікаційні дані якої міститимуться у кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, не допускаються.

Ідентифікація особи здійснюється кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг (його відокремленим пунктом реєстрації) шляхом перевірки та підтвердження належності фізичній чи юридичній особі, яка звернулася за отриманням послуги формування кваліфікованого сертифіката відкритого ключа, ідентифікаційних даних особи, отриманих кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг (його відокремленим пунктом реєстрації).

Ідентифікація особи, яка звернулася за отриманням послуги формування кваліфікованого сертифіката відкритого ключа, здійснюється в один із таких способів:

1) за особистої присутності фізичної особи, фізичної особи - підприємця чи уповноваженого представника юридичної особи - за результатами перевірки відомостей (даних) про особу, отриманими у встановленому законодавством порядку з Єдиного державного демографічного реєстру, за паспортом громадянина України або іншими документами, виданими відповідно до законодавства про Єдиний державний демографічний реєстр та про документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи;

2) віддалено (без особистої присутності особи), з одночасним використанням засобу електронної ідентифікації, що має високий або середній рівень довіри, раніше виданого фізичній особі, фізичній особі - підприємцю чи уповноваженому представнику юридичної особи за особистої присутності, та багатофакторної автентифікації;

3) за ідентифікаційними даними особи, що містяться у кваліфікованому сертифікаті електронного підпису чи печатки, раніше сформованого (сформованої) та виданого (виданої) згідно з пунктом 1 або 2 цієї частини, за умови чинності такого сертифіката;

4) з використанням інших способів ідентифікації, визначених законом, надійність яких є еквівалентною особистій присутності та підтверджена органом з оцінки відповідності.

Натомість в цьому випадку ідентифікуючі відомості про особу позичальника не відповідають фактичним, адже міститься різниця у по батькові відповідача.

За таких обставин, не можна однозначно стверджувати, що особу, яка підписала договір, було точно ідентифіковано як відповідача, а отже, що саме відповідач уклав відповідний договір.

Крім того, суд погоджується з доводами представника відповідача про відсутність належних та допустимих доказів фактичного перерахування коштів відповідачеві, адже на підтвердження цього позивачем надано довідку ТОВ «ФК «Контрактовий дім», в якій міститься підтвердження нібито успішних операцій.

Але з самої довідки не виявляється можливим встановити які саме операції були проведені та кому належать банківські картки, повні номери яких в довідці відсутні.

При цьому не зрозуміло, яке відношення до виконання обов?язків за договором від 31.12.2021 року, укладеного між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 , має ТОВ «ФК «Контрактовий дім».

Самим договором № 5312245 визначено, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 , тобто в самому договорі відсутній повний номер банківської картки, на яку кредитор мав перерахувати грошові кошти, а також і не обумовлено в який саме спосіб та за допомогою яких саме систем мають бути перераховані такі кошти.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані позивачем докази з урахуванням доводів та заперечень сторін, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору саме і ОСОБА_1 , однозначну ідентифікацію позичальника при укладенні договору, а також факт надання кредитних коштів відповідачеві, тому судом не вбачається підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк