Справа № 367/1346/24
Провадження №2-н/367/267/2024
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2024 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає у визначеному законом порядку.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Дослідивши надані в розпорядження суду матеріали заяви, встановлено, що зазначені вимоги дотримано не було, оскільки, звертаючись до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування вимог заяви не долучено будь-яких доказів, що підтверджують факт спільного проживання дитини разом із заявником.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи викладене, вважаю необхідним відмовити заявнику у видачі судового наказу за заявою, яка продана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України.

Разом з тим, відмова у видачі судового наказу в даному випадку не є перешкодою для повторного звернення до суду з заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення аліментів у визначених п.п. 4 або 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України розмірах.

Окрім цього, вважаю доцільним роз`яснити заявнику, що за загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У той же час законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача, зокрема частина перша статті 28 ЦПК України передбачає, що позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить про те, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачу надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

При цьому суд не має права обмежувати вибір позивача (заявника) для розгляду справи у конкретному суді.

Як вбачається із матеріалів справи, місце проживання заявника ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , а місце проживання боржника ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 .

Ураховуючи те, що у даній справі цивільним процесуальним законодавством надано заявнику право обирати суд, до якого вона має намір подати заяву про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на утримання дитини, заявник ОСОБА_1 не позбавлена права звернутись до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 161, 163, 165, 167, 259-261 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням- http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Я.М.Третяк