Справа № 465/975/23 Головуючий у 1 інстанції: Величко О.В.
Провадження № 22-ц/811/329/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м.Львів

Справа № 465/975/23

Провадження № 22ц/811/329/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 29 листопада 2023 року у складі судді Величка О.В., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат,-

встановив:

16 лютого 2023 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що з 15 лютого 2005 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 14 червня 2022 року шлюб між ними розірвано. Вказує, що вони (сторони) є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 3азначає, що відповідач не здійснює догляд за дитиною та не матеріально її не забезпечує. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідач з 5 травня 2021 року зареєстрований підприємцем та провадить підприємницьку діяльність, а також він є керівником ОСББ «Кульпарківська 141», має сталий дохід та не позбавлений можливості сплачувати аліменти. Вказує, що потреби дитини поступово зростають, ціни на продукти харчування, одяг та взуття ростуть. Є постійна потреба у оновленні та придбанні предметів для фізичного та розумового розвитку дитини. Стверджує, що її (позивача) доходів для повноцінного забезпечення доньки не вистачає. Зазначає, що з метою повноцінного розвитку, виховання і навчання дитини, забезпечення її фізичного та психічного здоров`я донька відвідує приватний заклад дошкільної освіти «Дивосвіт», де плата за послуги становить 10 500 грн. щомісячно. Поряд із звичайними витратами на дитину існує необхідність здійснювати додаткові витрати у зв`язку із сезонними захворюваннями. Посилається на те, що нею (позивачем) здійснено додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 4 257,63 грн. Просить стягнути з відповідача половину здійснених додаткових витрат на дитину, а саме 2 128,82 грн. та аліменти в розмірі 10 000 грн. щомісячно, а також стягнути з відповідача аліменти за минулий час, а саме з дати розірвання шлюбу (15 липня 2022 року) до дати звернення до суду із вказаним позовом. Просить позов задовольнити.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 29 листопада 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з 16 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття; та за попередній період - з 27 січня 2023 року по 16 лютого 2023 року, в розмірі 3 332, 66 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 2 128, 82 грн. додаткових витрат на дитину. Допущено до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким стягувати з нього ( ОСОБА_1 ) на користь ОСОБА_4 аліменти на дитину у твердій грошовій сумі - 2227 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття; у задоволенні іншої частини вимог - відмовити. Вказує, що поведінка позивача позбавляє його (відповідача) можливості приймати участь у вихованні, розвитку, навчанні дитини. Вимога позивача про стягнення аліментів на доньку за минулий час (з дати розірвання шлюбу до дати звернення з позовом) є безпідставною. Позивачем не надано суду доказів того, що донька проходила обстеження у лікаря і їй призначене лікування. До позову долучено квитанції про оплату ліків без документально підтверджених підстав, що не підтверджує, що придбані ліки були призначені для лікування дитини, а не для позивача. Зазначає, що причиною, за якою він (відповідач) не може пересилати кошти на утримання дитини, є відсутність контакту з позивачем. ОСОБА_4 не надано відомостей про розрахунковий рахунок, куди сплачувати кошти на дитину. Стверджує, що він ( ОСОБА_1 ) самостійно не може відкрити рахунок в банку на доньку через відсутність контакту з позивачем, яка є отримувачем коштів. Також в нього є підозри, що переслані кошти будуть використовуватись позивачем не для дитини. Хоче особисто брати участь у житті дитини, надаючи ту суму коштів на потреби дитини, які необхідні для її повноцінного розвитку та життєдіяльності. Вказує, що його місячний дохід складає 12 936 грн. Встановлення судом аліментів у твердій грошовій сумі 10 000 грн. поставить його у вкрай важке матеріальне становище, так як значну суму коштів він витрачає на лікування своєї непрацездатної матері ОСОБА_6 , яка потребує придбання дороговартісних ліків щомісячно. Доходів з ОСББ «Кульпарківська 141» він не отримує. Інших ресурсів для існування у нього (відповідача) немає.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року. Вони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 від 13 квітня 2019 року, виданого Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №120.

Дитина сторін проживає з позивачем і перебуває на її утриманні.

З довідки № ПР00-000001 від 6 лютого 2023 року вбачається, що дохід ОСОБА_4 за період з 1 січня по 31 грудня 2022 року склав 144 900 грн.

Позивачем до позовної заяви долучено квитанції, які підтверджують додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 4 257,63 грн., в тому числі на придбання ліків, імунізацію.

З договору про надання освітніх послуг від 12 вересня 2022 року вбачається, що ОСОБА_5 відвідує приватний заклад дошкільної освіти «Дивосвіт». Плата за послуги становить 10 500 грн. щомісячно.

Мати відповідача - ОСОБА_6 є пенсіонером (пенсійне посвідчення Серії НОМЕР_2 ), хворіє, потребує постійного лікування і витрат на підтримуючу терапію.

Оскаржуване рішення мотивовано наступним.

З урахуванням того, що відповідач є працездатним, фізично здоровим, отримує дохід, а утримання дитини є обов`язком для обох батьків, виходячи із встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з відповідача на користь позивача належить стягувати аліменти на дитину в розмірі 5000 грн. щомісячно.

Позивач просила стягнути з відповідача аліментів за минулий час - з дати розірвання шлюбу (15 липня 2022 року) до дати звернення до суду із вказаним позовом.

Суд першої інстанції задовольнив цю вимогу з урахуванням того, що 27 січня 2023 року ОСОБА_4 скеровано ОСОБА_1 письмову вимогу про сплату аліментів, що є достатнім доказом того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, починаючи із часу направлення вказаної вимоги.

Стягнення додаткових витрат - половину на оплату для дитини медичних препаратів в загальній сумі 2 128, 82 грн. на дитину сторін суд мотивував наступним.

Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (розвиток здібностей), що потребує додаткових матеріальних витрат. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції не в повній мірі.

При вирішенні цього спору належить виходити з інтересів дитини сторін, положень та принципів Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенції ООН про права дитини, прийнятої та відкритої для підписання, ратифікації та приєднання 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, Європейської соціальної хартії, яка вступила в силу 1 липня 1999 року, Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України, згідно з якими дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, особливої уваги, має право на особливий захист і допомогу для її благополуччя та гармонійного розвитку. Кожна дитина має право на піклування батьків.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та чинної для України від 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 цього Кодексу передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на дитину (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше, за рахунок коштів платника аліментів (ст.ст.2,5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року).

Згідно із ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з моменту пред`явлення позову.

Відповідно до ч.2 цієї норми аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

З урахуванням встановленого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо присудження в користь позивача із відповідача аліментів на дитину сторін; із визначеним судом першої інстанції розміром таких аліментів та стягнення їх за попередній період із 27 січня 2023 року до 16 лютого 2023 року в розмірі 3 332, 66 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення спору щодо стягнення додаткових витрат з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Додаткові витрати на утримання дитини - це не додаткові кошти, які належить стягувати з платника аліментів через те, що сума аліментів не покриває всіх необхідних витрат на дитину, які включають в себе, зокрема, придбання одягу, взуття, іграшок, продуктів харчування, підручників, оплату навчання в школі, проведення дозвілля дитини.

Додаткові витрати повинні бути зумовлені особливими обставинами. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті) (постанова Верховного Суду від 4 грудня 2019 у справі № 320/383/19, постанова Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20).

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, які спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, якщо дитина потребує навчання сааме у цьому навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття; висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

У постанові від 8 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 Верховний Суд виснував про хворобу дитини як особливу обставину, що потребує додаткових витрат. У цій справі дитині було рекомендовано спеціальний режим харчування. Суд вказав, що садочки комунальної власності не можуть забезпечити необхідного харчування, тому витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садочка є додатковими витратами й не належать до основних, які батьки несуть на утримання дитини за рахунок аліментів.

У постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 Верховний Суд зробив висновок, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

У постанові від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 Верховний Суд вказав, що придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя не належить до додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами. Ці витрати поглинаються аліментними виплатами того з батьків, хто не проживає з дитиною.

Не встановлено, що донька сторін страждає на будь-яку важку хворобу чи має відхилення у розвитку. Тобто, наявність особливих обставин, які б надавали підстави вважати, що дитина сторін потребує додаткових витрат, не доведена. Також відсутні докази про придбання речей, які б істотно впливали на розвиток малолітньої ОСОБА_5 .

Сезонні захворювання, імунізація та інші витрати на ліки для ОСОБА_5 не можуть вважатися особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України і можуть покриватися за рахунок призначених аліментів.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимоги про стягнення к користь позивача із відповідача додаткових витрат на дитину сторін у розмірі 2 128,82 грн.

Керуючись: ст. 367, п.1, п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 29 листопада 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 2128, 82 грн. додаткових витрат на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 2 квітня 2024 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк