Справа № 497/2867/23
Провадження № 2-о/497/20/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

розглянувши, в порядку окремого провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Василівська сільська рада Болградського району Одеської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2023 року заявник ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи заяву тим, що на підставі рішення 14 сесії ХХІІІ скликання Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області від 05 червня 2001 року №102/23 їй, ОСОБА_1 , безкоштовно в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва була передана земельна ділянка площею 3,00 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Баннівської сільської ради Болградського району. На підставі цього рішення було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р-І №475176, в якому невірно зазначили її ім`я « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ». Дані обставини позбавляють її можливості розпоряджатися своєї власністю в повному обсязі, а саме зареєструвати своє право власності, тому вона звертається з цією заявою.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в своїй заяві просить провести розгляд справи у її відсутності (а.с.2).

Представник заінтересованої особи староста с.Баннівка Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Генчев В., в судове засідання не прибув, надав відзив про визнання вимог ОСОБА_1 , справу просить розглядати у відсутності представника сільської ради.

Розглянувши подані документи та матеріали, суд прийшов до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Судом встановлено, що в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 03.04.2001 року, Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ім`я заявника значиться українською мовою « ОСОБА_3 », а на другій сторінці паспорту російською мовою « ОСОБА_2 », дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Зі свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_2 , виданого 20.09.1969 року Баннівською сільською радою Болградського райбюро ЗАГС, мовою оригіналу російською « ОСОБА_4 » народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис № 10 від 06.09.1969 року (а.с.6). У 1992 році ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклали шлюб, при цьому прізвище дружини змінилося після реєстрації шлюбу на « ОСОБА_7 », а ім`я її зазначено в свідоцтві на російській мови « ОСОБА_2 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , яке видане 18 січня 1992 року відділом ЗАГС сектора Ботаніка м.Кишинів на підставі актового запису №67 від 18 січня 1992 року (а.с.7).

На підставі рішення 14 сесії ХХІІІ скликання Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області від 05.06.2001 року №102-ХХІІІ ОСОБА_1 було передано безоплатно у приватну власність з земель постійного користування АТ «Деметра» земельну ділянку площею 3,00 га з цільовим використанням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить архівний витяг (а.с.14).

На підставі цього рішення 13 лютого 2002 року заявнику було видано державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №475176, яким підтверджено її право власності на земельну ділянку загальною площею 3,00 га, розташовану на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1291-Т (а.с.10), але в цьому акті ім`я заявника зазначено « ОСОБА_2 », в той час як за паспортом громадянина України її ім`я зазначено « ОСОБА_3 ».

Як було встановлено судом в списках громадян, яким передаються земельні ділянки із земель постійного користування АТ «Деметра» відповідно до архівного витягу з рішення (а.с.14) під номером 229 зазначена ОСОБА_1 , але її ім`я також містить помилку, а саме замість « ОСОБА_3 » зазначено ім`я « ОСОБА_2 ».

Так, відповідно до довідки, яка видана старостою с.Баннівка Василівської сільської ради Генчевим В. вих.№421 від 30 листопада 2023 року, громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві приватної власності була передана земельна ділянка площею 3,00 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території с.Баннівка Василівської сільської ради, що підтверджується державним актом серії Р1 №475176, виданим 13.02.2002 року, що зареєстрований з Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1291-Т. В даному акті допущена помилка при написанні імені власника, а саме замість « ОСОБА_3 » написано « ОСОБА_2 ». Виправити цю помилку сільська рада не має можливості (а.с.9).

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.4 ст.182 ЦК України).

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, із змінами і доповненнями.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом» (див.рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»).

У відповідності до положень ст.ст. 13,81,83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

У 2006 році заявниця розірвала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим 08 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області (а.с.11), в якому ім`я дружини також зазначене « ОСОБА_3 », тобто на момент видачі державного акту у заявниці був паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 03 квітня 2001 року, який також був на момент прийняття рішення про передачу їй земельної ділянки у власність, після видачі державного акту ім`я заявниці також не змінилося.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що докази на які посилається заявник, достатні для встановлення факту того, що в державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 № 475176, який виданий на ім`я ОСОБА_1 , було допущено помилку в написанні імені заявника, а саме зазначено ім`я « ОСОБА_2 » замість імені « ОСОБА_3 », а помилка сталася через неуважність працівників, які оформлювали державний акт.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника є обґрунтованими і відповідно до статті 315-319 ЦПК України підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4,12,13,42 ч.3,76,81,258, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Василівська сільська рада Болградського району Одеської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт того, що державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №475176, виданий 13 лютого 2002 року на підставі рішення 14 сесії ХХІІІ скликання Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області від 05.06.2001 року №102/23, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1291-Т, дійсно належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца