н/п 2/953/103/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" березня 2024 р. Київський районний суд міста Харкова в складі:
судді Єфіменко Н.В.,
за участі секретаря Лущан В.О.,
21 жовтня 2020 ОСОБА_1 (далі: позивач) звернулась з позовом до ОСОБА_2 (далі: відповідач-1), ОСОБА_3 (далі: відповідач-2), ОСОБА_3 (далі: відповідач-3) про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майном.
26.10.2020 ухвалою суду позовна заява залишена без руху.
07.12.2020 позивачем подана позовна заява у новій редакції, якою зазначені в ухвалі від 26.10.2020 недоліки усунуті.
08.12.2020 ухвалою Київського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.
12.01.2021 та 02.03.2024 позивачем подано клопотання про виклик до допит ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 у якості свідків.
02.03.2021 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог.
26.10.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова витребувані додаткові докази у справі.
12.11.2023 представником відповідачів подано клопотання про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції.
08.02.2024 ухвалою Київського районного суду м. Харкова витребувані додаткові докази у справі.
У підготовче засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, не з`явились. Представник відповідачів подав клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 2 ст.197 ЦПК України передбачено, що суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.
Так, статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання.
Зокрема, згідно з ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Положеннями ч.1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
При цьому, відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Водночас, оскільки суд за клопотанням представника відповідачів вже відкладав розгляд справи та неодноразово надавав можливість відповідачам реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.
При цьому, судом враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.
Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.
Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, відсутні підстави для відкладення підготовчого засідання або оголошення перерви та у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести підготовче засідання за відсутності сторін.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного:
Щодо клопотання представника відповідача про урго участь у судових засіданнях в режимі ведеоконференції.
Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
Згідно з ч 2 ст.212 ЦПК України учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.
Однак, у порушення вимог ч.2 ст.212 ЦПК України клопотання представника відповідача-2 не містить належних доказів його направлення іншим учасникам справи.
Враховуючи, що клопотання представника відповідача-2 не містить доказів направлення іншим учасникам справи, що є порушенням вимог ч.2 ст.212 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні.
Щодо клопотання позивача про виклик свідків.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч 1 ст.90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.
Положеннями ч.ч. 1-3 ст.91 ЦПК України унормовано, що виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.
За таких обставин, враховуючи предмет позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про виклик свідків.
Щодо прийняття заяви про збільшення позовних вимог.
Згідно з п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;
При цьому, ч.5 ст.49 ЦПК України передбачено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.
Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.
Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.
Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.
Таким чином, законодавцем визначено право позивача змінювати предмет позовних вимог, як складову матеріально-правової вимоги позивача до відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Виходячи з вищевикладеного, складовими частинами позову є предмет, підстава, зміст.
У постанові Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19 зазначено, що «під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви».
Між, як вбачається з поданої позивачем 02.03.2021 заяви, ним лише доповнені позовні вимоги при збереженні первинних обставин позову.
Згідно з ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
За таких обставин, дослідивши зміст поданої позивачем заяви, яка по суті є заявою про зміну предмета позову, та яка подана з дотриманням вимог, визначених положеннями ч.5 ст.49 ЦПК України, а відтак суд приймає її до розгляду.
Щодо закриття підготовчого провадження.
Згідно з п.3 ч.2 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Під час підготовчого провадження судом проведено відповідні дії передбачені ч.2 ст.197 ЦПК України.
У підготовчому засіданні встановлено, що спір між сторонами до судового розгляду не врегульований, процесуальних клопотань учасниками справи не заявлялось, підстав для відкладення підготовчого засідання немає.
З урахуванням викладеного підготовче засідання підлягає закриттю, а справа призначенню до судового розгляду по суті.
Керуючись ст. ст. 197,200,260 ЦПК України, -
Представнику відповідачів ОСОБА_13 у задоволенні клопотання про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, - відмовити.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виклик свідків, - відмовити.
Заяву ОСОБА_1 про зміну предмета позову прийняти до розгляду, у зв`язку з чим позовні вимоги розглядати в редакції, викладені у цій заяві.
Підготовче провадження закрити та призначити справу до судового розгляду на 11.04.2024 о 09.30.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Єфіменко