"21" лютого 2024 р. Справа № 363/3729/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А., за участю секретаря Крикун Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді заяву представника відповідача адвоката Усманової Євгенії Ільдарівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вишгородського районного суду Кихвської області від 01 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

12.02.2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника відповідача адвоката Усманової Є.І. про ухвалення додаткового рішення по даній справі, а саме щодо стягнення витрат на правову допомогу. В обґрунтування вказала, що в ухвалі про залишення позову без розгляду питання розподілу судових витрат не вирішено, тож відповідно до положень ч.ч. 5.6 ст. 142 ЦПК України просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на правничу допомогу адвокатів Заріцького С.М. та Усманової Є.І., що пов`язані з розглядом даної справи в сумі 30 000,00 грн.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводиться судом без виклику сторін та інших учасників справи в судове засідання за відсутності такої необхідності.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами ч. ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно роз`яснень викладених у пункті 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Отже, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Відповідно до ч. 1.ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стороною відповідача в заяві про компенсацію витрат не зазначено та не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема:чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

З системного тлумачення положень ч.ч. 5,6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі №521/3011/18.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Разом з тим, подане адвокатом Усмановою Є.І. заява не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, а саме свідомих недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами. Подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено, як необґрунтовані дії позивача, адже це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень у його реалізації.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з позивача витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. 142, 257, 260, 270, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.А. Свєтушкіна