Справа № 203/6410/23
Провадження № 2/0203/355/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пилипенко А.С.,

за участю представника відповідача адвоката Бездоля О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

31 жовтня 2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулось АТ «СЕНС БАНК» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 19 жовтня 2020 року між АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є АТ «СЕНС БАНК», та ОСОБА_1 було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631486912, відповідно до умов якої банк зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачці кредит, однак остання своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, тому позивач в судовому порядку просить суд стягнути на свою користь з відповідачки заборгованість, яка станом на 28 лютого 2023 року становить 261 163,30 грн., а також стягнути судові витрати по справі. (а.с.1-2)

Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки фізичної особи ОСОБА_1 (а.с.31), ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2023 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників. (а.с.32)

В судове засідання 29 листопада 2023 року сторони по справі не з`явились, у зв`язку з цим та надходженням від представника відповідачки клопотання про перенесення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 22 грудня 2023 року. (а.с.43)

Судове засідання 22 грудня 2023 року не відбулося у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. (а.с.47)

26 січня 2024 року за участю представника відповідачки було проведено розгляд справи по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, представником позивача було надано заяву в якій він просить суд розглянути справу за його відсутності. (а.с.41)

Представник відповідачки в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що кредитні кошти відповідачкою вже повернуто, оскільки відповідачкою неодноразово здійснювались погашення заборгованості по тілу кредиту, однак ці кошти зараховувались банком в рахунок погашення відсотків.

Заслухавши думку представника відповідачки, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» підписана оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631486912, анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа Банк», паспорт споживчого кредиту, заява (акцепт) № 248.631486912.111; 227.631486912.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування, які в своїй сукупності становлять кредитний договір. (а.с.3-5)

Відповідно до оферти ОСОБА_1 запропонував АТ «Альфа Банк» укласти з ним угоду про надання кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк». Оферта містить такі умови: тип кредиту «кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії», сума кредиту «36 000 грн.», максимальна сума кредиту «200 000грн.», процентна ставка «39,99% річних», тип процентної ставки «фіксована».

30 листопада 2022 року в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про зміну найменування позивача з АТ «Альфа Банк» на АТ «СЕНС БАНК». (а.с.25)

Відповідно до умов кредитного договору № 631486912 від 19 жовтня 2020 року відповідачці було відкрито кредитний рахунок, встановлено кредитний ліміт та видано кредитну картку.

Згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідачка активно користувалась кредитними коштами, здійснюючи перекази та покупки, вносила платежі на погашення кредиту. (а.с.8-16)

В своїй позовній заяві позивач зазначає, що відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 28 лютого 2023 року виникла заборгованість в сумі 261 163 грн. 32 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 137 956 грн. 27 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 109 324 грн. 07 коп., заборгованості за відсотками в сумі 253 грн. 26 коп., заборгованості за відсотками за прострочену заборгованість в сумі 13 629 грн. 72 коп. (а.с.а.с.7, 8-16)

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведено факт отримання відповідачкою кредитних коштів та невиконання нею належним чином зобов`язань за кредитним договором. Також суд враховує, що відповідачкою не доведено, що нею здійснювалася оплата по обслуговуванню кредитної лінії в іншому розмірі, оскільки в розрахунку заборгованості позивачем враховані суми оплати, які здійснювались відповідачкою по кредиту.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором за основною сумою боргу та відсотків, нарахованих на цю суму.

Законом України № 2120-ІХ від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України було доповнено пунктом 18, відповідного до якого визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

З наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що частина заявленої до стягнення заборгованість, а саме: в сумі 109 324 грн. 07 коп., що зазначена як основна сума боргу («тіло кредиту» з термінологією позовної заяви), а також заборгованість за відсотками за прострочену заборгованість в сумі 13 629 грн. 72 коп. на вказану вище суму («відсотки на тіло кредиту») за своєю суттю є комісією за обслуговування картки та за розрахунково-касові операції. При цьому, хоча позивач відніс вказані комісії до основної суми боргу та відсотків за користування коштів, що складають основну суму боргу, немає підстав стверджувати, що від цього змінилась їх природа як комісії, а також, що відповідачка погоджувалась одержувати від банку додаткові кредитні кошти для сплати ними комісій за обслуговування картки та за розрахунково-касові операції. У зв`язку з наведеним, підстав для задоволення позову в цій частині суд не вбачає.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за договором № 631486912 від 19 жовтня 2020 року, та те, що відповідачка належним чином не виконала умови кредитного договору, а також з урахуванням часткової сплати відповідачкою грошових коштів, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, стягнувши з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 631486912 від 19 жовтня 2020 року, яка виникла станом на 28 лютого 2023 року, в розмірі 138 209 грн. 53 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 137 956 грн. 27 коп. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 253 грн. 26 коп.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 073 грн. 14 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207, 526, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054, п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 10-13, 76-81, 141, 211, 223, 258, 259, 263-268, 274 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» , місцезнаходження 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, заборгованість за кредитним договором № 631486912 від 19 жовтня 2020 року, яка виникла станом на 22 січня 2023 року, в розмірі 138 209 грн. 53 коп., що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 137 956 грн. 27 коп. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 253 грн. 26 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 073 грн. 14 коп., а разом: 140 282 (сто сорок тисяч двісті вісімдесят дві) гривні 67 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 31.01.2024 р.

Суддя С.В. Єдаменко