Справа № 372/264/24
Провадження № 2-803/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

за участю секретаря Бойко В.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

12.01.2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтував наступним.

22.09.2018 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У свою чергу, судовим наказом Обухівського районного суду Київської області від 01.11.2023 року з нього стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.09.2023 року до досягнення дитиною повноліття. Поряд з цим, судовий наказ було винесено без його участі, тож не були враховані обставини які впливають на розмір стягнення аліментів. А саме: в нього є на утриманні батьки, які досягли пенсійного віку, та мають інвалідність, також у нього відсутнє майно з якого він міг би отримувати додатковий дохід, також, більшість часу його дочка знаходиться з ним, та він займається вихованням, лікуванням, та інше. Тож, враховуючи вищевикладені обставини, він був вимушений звернутись до суду, з даним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15 січня 2024 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

13 лютого 2024 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з даним позовом, відповідачка ОСОБА_3 вказала, що встановлений розмір аліментів, а саме частина, відповідає встановленому закону розміру аліментів на дитину, хоча і не забезпечує в повному обсязі всі потреби дитини на даний час. А дитина відповідачки може розраховувати лише на стягувані аліменти. Крім того, відсутність зареєстрованого на позивача майна не може бути підставною для зменшення розміру аліментів, а тому просила відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, додатково зазначив, що на його утриманні перебувають батьки, які є непрацездатними, а батько є особою з інвалідністю. Крім того, донька часто проживає з ним та знаходиться на його утриманні.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що позивач доглядає за своїми батьками, які мають інвалідність та досягли пенсійного віку.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві, додатково зазначив, що позивач не навів жодних законних підстав для зменшення розміру аліментів.

Відповідач в судовому засідання заперечувала проти позову, просила відмовити в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що працює в дитячому садку, та підтвердила факт, що позивач часто забирає доньку з дитячого садка та купує продукти та речі.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, допитавши свідка, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання.

З матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони по справі.

Судовим наказом Обухівського районного суду Київської області від 01.11.2023 року з нього стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.09.2023 року до досягнення дитиною повноліття.

На даний час позивач не має можливості сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від своїх доходів, оскільки має на утриманні батьків пенсійного віку, які мають інвалідність та серйозні проблеми зі здоров`ям, а також не має нерухомого майна з якого б міг отримувати додаткові доходи.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Згідно із роз`ясненнями, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

При цьому у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (абзац 4 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

При цьому згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено, під час судового розгляду та підтверджується матеріалами справи на даний час батько дитини ОСОБА_1 , утримує своїх батьків, які є пенсіонерами за віком та мають інвалідність.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що він зареєстрований разом зі своїми батьками в м. Києві, у нього відсутнє інше нерухоме майно, з якого б міг отримувати додаткові витрати, також зазначив, що дитина більшість часу проводить з ним, а також саме він здійснює догляд за нею, у тому числі перебував постійно на лікарняному зі своєю дитиною, однак на підтвердження цих обставин не надав належних і допустимих доказів, ці дані жодним чином не підтверджені.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 фактично не вказав обставин, які мають істотне значення для зменшення розміру аліментів, як і не надав жодних належних доказів про погіршення його матеріального стану. Посилання позивача на підставу для зменшення розміру аліментів, зокрема у зв`язку зі зміною його матеріального стану не є суттєвими та не дають достатніх та беззаперечних підстав для задоволення позовних вимог.

Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження вказаних ним у позові обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення свого матеріального стану чи стану здоров`я, а наявність окрім доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ще й батьків на утриманні, не свідчать про те, що позивач, не може сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначеному в судовому наказі розмірі.

Доводи про те, що сплата аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу є надмірним тягарем для позивача суд вважає необґрунтованими і непереконливими, оскільки вони не узгоджуються із матеріалами справи.

Обставини, покладені в основу позову не знайшли об`єктивного підтвердження під час судового розгляду, а правові обґрунтування позову є юридично неспроможними.

Враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров`я, беручи до уваги те, що утримувати неповнолітніх дітей є обов`язком як батька, так і матері, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Відповідач подав до суду клопотання про стягнення витрат понесених на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

До заяви про розподіл та стягнення судових витрат додано копію договору про надання правової допомоги № 06/02/24 від 13.02.2024 року, рахунок-фактури № 06/02/24 від 13.02.2024 року, акт виконаних робіт від 13.02.2024 року.

Враховуючи складність справи та наданих адвокатом послуг, затрачений адвокатом час на надання послуг та їх обсяг, значення справи для відповідача, суд вважає, що заявлені вимоги не співмірні з наданими послугами, вартість послуг є вочевидь завищеною, та наявні підстави для зменшення розміру витрат. Враховуючи достатність та відповідність розміру витрат на правову допомогу - характеру спірних правовідносин, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 ЦПК України, ст.ст. 84, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 01.04.2024 року.

Суддя: О.Б. Тиханський