ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2654/24 Справа № 199/7932/23 Суддя у 1-й інстанції - Богун О.О. Суддя у 2-й інстанції - Лопатіна М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді- Лопатіної М.Ю.

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргуАкціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

В вересні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі: АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що 15 квітня 2011 року між сторонами був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання Анкети-заяви, якою відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним відповідачка належним чином не виконувала, у зв`язку з чим в неї утворилась заборгованість, яка станом на 22 лютого 2023 року становить 35441,56 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 28978,93 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 6462,63 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 15 квітня 2011 року в загальній сумі 35441,56 грн, яка утворилась станом на 22 лютого 2023 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15 квітня 2011 року, яка виникла станом на 22 лютого 2023 року та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 28 978 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 93 коп.

Розподілено судові витрати та стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позов банку підлягає частковому задоволенню, оскільки фактично отримані позичальницею грошові кошти у сумі 28978,93 грн за кредитним договором б/н від 15 квітня 2011 року в добровільному порядку не повернуті, а тому, з урахуванням вимог частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк(термін) виконання боржником обов`язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання боржницю виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Разом з тим, місцевий суд дійшов висновку про те, що проценти за користування кредитними коштами, передбачені Правилами надання банківських послуг, не підлягають стягненню, так як ці Правила, надані позивачем, не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальницею, а в Анкеті-заяві сплата процентів не передбачена.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, АТ КБ "Приватбанк", через свого представника Ніколаєнко О.М., подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги банк посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки відсотків за кредитом, оскільки в день укладення договору позичальницею була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», де була передбачена відсоткова ставка за користування кредитом, що підтверджує ту обставину, що позичальниця була належним чином повідомлена про умови кредитування щодо сплати процентів. Крім того, 26 листопада 2021 року ОСОБА_1 підписала в банку Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, в який між сторонами, крім інших істотних умов договору, також була погоджена процентна ставка за користування кредитними коштами.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Відповідачка не скористалась своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Мотивувальна частина.

Позиція апеляційного суду.

Зі змісту ч.ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України вбачається, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження». Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених ст. 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі є меншою ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вказана справа розглядається апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскарженій частині не відповідає зазначеним вимогам закону.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи і визначені відповідно до них правовідносини.

Встановлено, що 15 квітня 2011 року шляхом підписання позичальницею Анкети-заяви, між сторонами укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.30).

Із зазначеної Анкети- заяви також вбачається, що позичальниця згодна з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Пред`являючи позовні вимоги, банк просив стягнути, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальниця), складові його вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками.

Відмовляючи в задоволенні цих позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази того, що сторони погодили сплату позичальником ОСОБА_1 відсотків за користування кредитними коштами.

Разом з тим, під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідачки на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими процентами, місцевим судом не враховано що їх розмір та порядок сплати, поряд з іншими істотними умовами договору, був узгоджений сторонами у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 26 листопада 2021 року, підписаній позичальницею (а.с 32-42).

При цьому, банк нарахував прострочені проценти в сумі 6462,63 грн, які просив стягнути з відповідачки, за період з 01 серпня 2022 року по 23 лютого 2023 року, тобто після погодження з позичальницею розміру та порядку їх сплати (п.1.3 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 26 листопада 2021 року)

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Отже, оскільки сплата процентів була погоджена між сторонами у кредитному договорі, є підстави для їх стягнення з відповідачки на користь банку.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, відповідно до положень ст.376 ЦПК України, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні прострочених процентів з ухваленням нового рішення про задоволення цих позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст. ст. 367, 374,376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами скасувати.

Стягнути зі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за простроченими процентами в сумі 6462 (шість тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 63 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Судді: