Справа № 462/9882/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року Залізничний районний суд м. Львова в складі судді Палюх Н.М., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач 15.12.2023 звернувся у суд з позовом про стягнення з відповідача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за Кредитним договором №420790375 у розмірі 77761,00 грн та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 23.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №420790375. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31.12.2020 додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників №144 від 27.07.2021 до договору факторингу №28/1118-01 до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №420790375. Окрім цього, 20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 77761,00 грн, з яких: 22000,00 грн сума заборгованості по основному боргу; 55761,001 грн сума заборгованості по відсоткам. Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості електронного підпису позичальника буде використовуватись логін особистого кабінету та пароль особистого кабінету. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 06.03.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість за кредитним договором №420790375 у розмірі 77761,00 грн. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

18 грудня 2023 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

09 січня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позов заперечує. Покликається на те, що позивач не надає в якості доказів заявку на отримання кредиту, яка б могла підтвердити волевиявлення відповідача, жодних доказів ідентифікації та верифікації позичальника, та жодних доказів того, що відповідачу було надано його примірник кредитного договору та додатків до нього. Також позивач не надає доказів надання позивачу особистих (персональних) даних відповідача та створення особистого кабінету, надання позивачем погодження шляхом направлення письмового підтвердження позичальнику. Пропозиція (оферта) укласти електронний договір про надання позики на умовах фінансового кредиту повинна містити істотні умови договору. Отже, у випадку електронного договору, копія якого не видається стороні під підпис у момент його укладення, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки особа не може приєднатися до того, з чим вона не ознайомлена і бути зобов`язаною виконувати умови, про які вона не знала у момент укладання договору, у даному випадку сплачувати неустойку, підвищені відсотки, комісії чи будь-які інші непогоджені у заявці платежі. Окрім цього, договір у наданій копії електронного документа не дозволяє встановити, ким саме він був підписаний і як саме, і чи був підписаний взагалі. Даний договір є двостороннім та мав би бути підписаний у дату його укладення в оригіналі обома сторонами. За відсутності оригіналу кредитного договору не можна встановити достовірно, які його умови, у тому числі розміри процентної ставки та неустойка, були погоджені сторонами. Також зазначає, що відповідач не ознайомлений з внутрішніми правилами надання послуг позивача. Правила долучені до позову, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Що стосується паспорта споживчого кредиту, необхідно зазначити, що такий не є невід`ємною складовою частиною кредитного договору, а його підписання не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Окрім цього, не надано доказів щодо перерахунку коштів відповідачу за вказаним договором, як і не надано доказів існування заборгованості у заявленому розмірі. Також зазначає, що попередні судові витрати у цій справі становлять 10000 грн, яка складається із витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката. Відтак, проаналізувавши твердження позивача та сукупність наданих позивачем доказів, вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, а тому просить у задоволенні позову відмовити повністю.

10 січня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно з якою позивач вважає відзив безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Щодо укладення договору зазначає, що для укладення договору позичальник має здійснити певну послідовність дій, нездійснення чи незавершена дія унеможливлює укладення договору. Електронний договір, додаткові угоди та інші додатки до електронного договору зберігаються в електронному вигляді та доступні клієнту в особистому кабінеті. Одразу після підписання електронного договору, його примірник у вигляді візуалізованої форми, яка не дає можливості внести до нього зміни, відправляється електронним листом на електронну адресу клієнта, вказану ним у заявці. Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредитів під час укладення та підписання договору відповідачем висловлено не було. Договір було підписано за допомогою одноразового паролю ідентифікатора, який було надіслано первісним кредитором на номер телефону, зазначений ОСОБА_1 при реєстрації на сайті кредитодавця. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Відтак, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.

Згідно з вимогами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №420790375 /а.с. 6-8/, згідно з яким останній отримав кредит на суму 22000 грн, строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом (п.1.7 Договору).

Відповідно до умов договору та Паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору, клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором; кредит надається строком на 30 днів, за користування кредитом клієнт сплачує 383,25% річних або 1,05% за кожний день користування в період визначений п.1.7 Договору; 545,11 % річних від суми кредиту в розрахунку 1,49 % за кожний день користування після закінчення дисконтного періоду, передбаченого п.1.7 Договору; 620,50 % річних, що становить 1,70 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору.

Згідно п.1.12.1, 1.12.2 зобов"язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов"язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на 1 календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. З наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов"язується щоденно сплачувати проценти з розрахунку 839,50 % річних, що становить 2,30 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

Проценти в розмірі визначеному п.п. 1.9 та 1.12.2 договору нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за коден день користування кредитом, починаючи з першого дня надання Траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником.

Відповідно до п. 4.1 невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» . Уклавши цей договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті Товариства www/monyyveo.ua.

Згідно з п.п. 4.3 договору, сторони погоджуються, що проценти, нараховані після строку дії цього договору (після 90 днів від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному у п. 1.7.2 договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з п.п. 4.4 сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікаторм, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Даний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом MNV82W2N.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_1 , перерахувавши йому 22000 грн кредитних коштів на банківську картку, яку останній вказав. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується платіжними дорученнями, згідно з якими перераховано кошти на картку № НОМЕР_1 /а.с.18-23/.

Окрім цього, 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою право грошової вимоги перейшло до ТОВ «Таліон плюс» /а.с.9-11/.

20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передало (відступило) ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги /а.с.121-13/.

Згідно з п. 2.1 цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги №2 від 20.10.2022 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 77761,00 грн, з яких: 22000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 55761,00 сума заборгованості за відсотками /а.с.14/.

Як убачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №420790375 від 23.05.2021 за період з 27.07.2021 по 06.03.2023, відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконує, відсотки за користуванням кредиту не сплачує. У зв`язку із чим станом на 06.03.2023 заборгованість відповідача складає 77761,00 грн, з яких: 22000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 55761,00 сума заборгованості за відсотками /а.с.17/.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 628, 629 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень частин 1, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 статті 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі статтею 3 якого, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частини 4, 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №420790375 від 23.05.2021, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківській картковий рахунок.

Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані на мобільний номер телефону ОСОБА_1 .

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що вказаний кредитний договір був підписаний позичальником ОСОБА_1 за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, який був надісланий первісними кредитором на номер телефону, зазначений ОСОБА_1 , на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору містяться код ідентифікатора відповідача, що і є його безпосереднім підписом.

З огляду на наведене, суд не бере до уваги твердження відповідача, що матеріали справи не містять доказів підписання кредитного договору.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає некоректними твердження відповідача ОСОБА_1 , що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів, з огляду на таке.

Так, на підтвердження виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язань за кредитним договором №420790375 від 23.05.2021, позивачем надано платіжні доручення, згідно з якими перераховано кошти на картку № НОМЕР_1 /а.с.18-23/.

Заперечуючи проти отримання кредитних коштів, відповідач ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів про те, що ним не отримувалися кредитні кошти в загальному розмірі 22000,00 грн на його картковий рахунок № НОМЕР_1 , а також доказів того, що вказаний рахунок йому не належить.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима відповідачем матеріали справи не містять.

Таким чином, позичальник ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №420790375 від 23.05.2021 не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання.

Щодо переходу права вимоги до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З огляду на наведене, а також, враховуючи, що договір факторингу не є нікчемними за законом та не визнаний судом недійсним, суд вважає, що ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі чинного договору набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відтак, суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по кредитному договору у зв`язку із невиконанням його умов.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором, основну суму боргу у добровільному порядку не повертає, суд вважає, що у нового кредитора виникло право на стягнення всієї суми заборгованості за вказаним договором у розмірі 77761,00 грн.

Враховуючи наведене суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 77761,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №420790375 від 23.05.2021 у розмірі 77761 (сімдесят сім тисяч сімсот шістдесят одна) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 30; ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: