Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Шепетко І.О.,

за участю секретаря судового засідання - Петришина Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Чекан Вікторія Василівна, що діє в інтересах ТОВ «Закарпаттяенергозбут» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 4 595,96 грн.

В обґрунтування позову, зазначає, що відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються зокрема ЗУ «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року за №312 (далі ПРРЕЕ), та іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.4 ст. 63 ЗУ «Про ринок електричної енергії», постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до абз. 13 п.1.1.2 ПРЕЕ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг це домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим не побутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг.

Положенням п.13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про ринок електричної енергії», а також положеннями п.7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Так, ОСОБА_1 , якій здійснюється постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , приєдналася до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом надання підписаної заяви-приєднання від 20.09.2021.

Відтак, сторони взяли на себе певні права та обов`язки, в тому числі й щодо постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1

Згідно п.2.1 Договору, Постачальник подає електричну енергію Сплживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електроенергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п.6.2 Договору, Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору, а Постачальник в свою чергу згідно пп.1 п.7.1 Договору має право отримувати від Споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами цього Договору.

Згідно п. 5.8 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Як вбачається із абонентської книжки особового рахунку вказаний особовий рахунок № НОМЕР_1 заведено на ОСОБА_2 , останній ТОВ «Закарпаттяенергозбут» забезпечує постачання електричної енергії по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з абонентської книжки особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_3 частково оплачує надані Товариством послуги, зокрема в серпні 2023 року нею сплачено 5 000 грн., у зв`язку із чим борг було погашено майже в повному обсязі. Разом з тим, внаслідок неналежного виконання вимог законодавства та взятих на себе зобов`язань, у ОСОБА_1 перед Товариством утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 4 595,96 грн. за період з серпня 2023 року по 15.12.2023 року, оплату якої Боржник у порядку та строки, визначені Договором та ПРРЕЕ в добровільному порядку не здійснила, що також підтверджується загальною карткою споживання за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

ТОВ «Закарпаттяенергозбут» зверталось до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості. Однак ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.08.2023 по справі №308/12179/23 було відмовлено у видачі судового наказу.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.12.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Зазначену ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачці ОСОБА_1 на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний суд у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 сформував правовий висновок про те, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін від позивача та відповідача не надходило. Відповідач не скористався правом подати до суду відзив на позовну заяву, тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до положень статей 178, 279 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року за №312.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а. також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідач ОСОБА_1 , якій здійснюється постачання електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 , приєдналася до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом надання підписаної заяви-приєднання від 20.09.2021 по об`єкту, що знаходиться за вищевказаною адресою та оплатою рахунків, виставлених ТОВ «Закарпаттяенергозбут» за спожиту електричну енергію за вказаною адресою, що підтверджується абонентською книжкою особового рахунку № НОМЕР_1 .

Таким чином ТОВ «Закарпаттяенергозбут», як постачальник електричної енергії, свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання електроенергії. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань та не сплачує вартість спожитої електричної енергії вчасно, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем.

Згідно з наданого розрахунку заборгованості у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість за період з 08.2023 по 12.2023 в сумі 4 595,96 грн., що підтверджується абонентською книжкою особового рахунку № НОМЕР_1 .

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Частиною 2 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

З огляду на зазначене вище із врахуванням обов`язку відповідача сплачувати за спожиту електричну енергію, приймаючи до уваги те, що відповідач доказів щодо погашення заборгованості за спожиту електричну енергію не надала, не спростувала документально нарахований позивачем розмір заборгованості, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Закарпаттяенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 4 595,96 грн. за період з 08.2023 по 12.2023.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатським бюро «Професійним адвокатським об`єднанням «Правовий альянс» укладено договір №26 від 25.04.2019 р. про надання правової допомоги Позивачу.

Відповідно до п. 4.1. розділу 4 Договору про надання правової допомоги, розмір гонорару за надання правової допомоги встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю Сторін. Вартість та умови надання правової допомоги ОБ`ЄДНАННЯМ по кожному конкретному дорученню КЛІЄНТА визначається Сторонами у додатках до цього Договору.

Відповідно до п. 4.2. розділу 4 Договору про надання правової допомоги розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої п. 2.1.5., п.2.1.6. цього Договору у справах (спорах), встановлюються в додатках до цього Договору по кожній справі окремо.

До позовної заяви додано копію акту № 132/23 про надання правової допомоги від 20.12.2023, згідно якого розмір винагороди Об`єднання за здійснення представництва у суді Клієнта у цивільній справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 4 595,96 грн., становить 5000,00 грн.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа №1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Перевіривши зміст наведених документів, суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Слід зауважити про те, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення в разі зазначення фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Суд наголошує на тому, що для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат не є обов`язковими. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

У випадку встановлення договором фіксованого розміру гонорару оцінку співмірності витрат на професійну правничу допомогу слід надавати з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу матеріалів у справі, кількості підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У вимірі обставин справи суд вказує на те, що розглянутий судом спір виник із правовідносин стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Правова регламентація спірних правовідносин є чіткою, національне законодавство у відповідній частині труднощів для розуміння не викликає.

Також судом враховано кількість процесуальних документів, підготовлених представником позивача, яка була незначною та не вимагала від адвоката витрат надмірних зусиль для їх підготовки та те, що представник позивача клопотав про розгляд справи за його відсутності, і участі в судових засіданнях не брав.

Таким чином, заявлені до відшкодування 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним зі складністю справи.

Відтак з огляду на незначну складність справи суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 500,00 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.15, 16, 526, 610, 611, 1166 ЦК України, ст.ст.12, 76, 223, 258, 259, 260, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 4 595,96 (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять гривень 96 копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» судовий збір в розмірі 2 147,20 (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок) грн. та 500,00 грн. (п`ятсот гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут», місцезнаходження м. Ужгород, пл. Жупанатська. буд.18, .

Відповідач: ОСОБА_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ужгородським РВ ГУДМС України в Закарпатській області 12.02.2016, місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя І.О. Шепетко