Ухвала

19 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 643/18223/21

провадження № 61-69ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харченко Любові Леонідівни, в інтересах якої діє адвокат Янковський Вячеслав Володимирович, на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 серпня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Любов Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Майдибура Оксана Василівна, ОСОБА_3 , про визнання недійсними договору про поділ спадщини та свідоцтв про право на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

9 січня 2024 року подана касаційна скарга приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харченко Л. Л., в інтересах якої діє адвокат Янковський В. В., на рішення Московського районного суду м. Харкова

від 24 серпня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду

від 12 грудня 2023 року, повний текст якої складено 15 грудня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Вказані в ухвалі недоліки у встановлений судом строк усунено.

Частиною першою статті 394Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 серпня 2023 року та постанови Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року заявник вказує неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 668/13907/13-ц (провадження № 14-153цс18), від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19), у постановах Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 547/692/20 (провадження № 61-7608св22), від 5 липня 2023 року у справі № 547/1161/20 (провадження № 61-5740св22), від 21 червня 2023 року у справі № 547/727/20-ц (провадження № 61-8667св22), від 30 січня 2019 року у справі № 127/7798/17 (провадження № 61-42473св18), від 25 січня 2018 року у справі № 658/580/16-ц (провадження № 61-949св18), від 15 листопада 2023 року у справі № 547/376/21 (провадження № 61-3584св23), від 4 листопада 2020 року у справі № 370/2309/18

(провадження № 61-12793св19), від 5 серпня 2020 року у справі № 638/2324/14-ц (провадження № 61-16084св18), від 22 квітня 2019 року у справі № 623/2518/17 (провадження № 61-22897св18, від 18 липня 2018 року у справі № 357/6663/16-ц (провадження № 61-19241св18), від 19 квітня 2021 року у справі № 748/41/20 (провадження № 61-18420св20), від 7 серпня 2019 року у справі № 753/7290/17 (провадження № 61-11158св19), від 7 грудня 2021 року у справі № 627/79/20 (провадження № 61-10427св21), від 2 жовтня 2019 року у справі № 207/2814/16-ц (провадження № 61-27492св18), від 17 березня 2021 року у справі № 360/1742/18 (провадження № 61-16849св19), від 4 грудня 2019 року у справі № 916/318/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови саме Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, у чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

Тому посилання заявника на незастосування судами першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» касаційним судом не приймаються.

Також підставою касаційного оскарження судових рішень заявник вказує відсутність у подібних правовідносинах висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 654 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 серпня 2023 року та постанови Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року заявник вказує порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, зазначаючи, що суди не дослідили зібрані у справі докази та встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої

статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження.

Матеріали цивільної справи № 643/18223/21 витребувані з Московського районного суду м. Харкова ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2024 року, тому не витребовуються.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харченко Любові Леонідівни, в інтересах якої діє адвокат Янковський Вячеслав Володимирович, на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 серпня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року.

Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська