Номер провадження 2/205/948/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Зибалової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Позов обґрунтований тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу між батьками дитина проживає з матір`ю. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2021 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім коштів на утримання дитини, позивач несе додаткові витрати на дитину, що викликані постійними хворобами сина, зокрема, дитина має атопічний дерматит з народження. Позивач понесла такі додаткові витрати на дитину: оплата за прийом лікаря, придбання окулярів з лінзами та ліків на суму 22 153 грн.; консультація отоларинголога 14.03.2022 року в розмірі 450 грн., лікування зубів у розмірі 450 грн., витрати на аналізи та ліки за призначенням лікаря в сумі 15 457,87 грн., путівка для оздоровлення дитини в сумі 10 685 грн., витрати на розвиток здібностей дитини в КЗ дошкільної освіти та придбання відповідного приладдя на суму 1 810 грн., плавання на суму 1 372,70 грн., дитячі речі вартістю 10 413 грн., оздоблення кімнати дитини (килим) вартістю 962 грн., іграшки та гаджети вартістю 2 912,20 грн., вивчення іноземної мови в розмірі 1 021,11 грн.

Оскільки загальна сума додаткових витрат матері на дитину за період з 2021 року по 2023 рік становить 67 687 грн., просить стягнути з відповідача їх половину в розмірі 33 843,49 грн.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

11.12.2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Щербини Ю.О. надійшов відзив на позов, у якому заперечує проти задоволення позову. Заперечення обґрунтовані тим, що багато чеків є нечитабельні, по ним неможливо встановити на що конкретно були витрачені кошти, у позові немає жодного належного, допустимого та достовірного доказу. Витрати на путівку на відпочинок, канцтовари, іграшки, одяг, взуття, відвідування лікарів, придбання килимового покриття, плінтуса, кутів з`єднання, стику, заглушок не є додатковими витратами, а покриваються за рахунок аліментів. З доказів витрат на ліки та аналізи не вбачається, що саме вони призначені лікарем у зв`язку з тяжкою хворобою дитини. Вивчення англійської мови не є розвитком здібностей дитини. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

У судовому засіданні 18.01.2024 року позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити. У письмовій заяві просила розглянути справу без її участі.

У судовому засіданні 18.01.2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Щербина Ю.О. проти позову заперечувала. У письмовій заяві просила закінчити розгляд справи без її участі, у задоволенні позову просила відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що підстави для задоволення позову відсутні з огляду на таке.

У ході судового розгляду встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 21).

Позивач працює в регіональній філії «Придніпровської залізниці» АТ «Укрзалізниця» (а.с.10-15).

Відповідно до довідки КЗДО (ясла-садок) № 239 ДМР від 06.01.2022 року ОСОБА_4 відвідує даний навчальний заклад з вересня 2018 року, батько у вихованні сина участі не бере, матеріальної допомоги в межах дитячого садка не надавав (а.с.20).

У судовому засіданні встановлено, що батько сплачує аліменти на утримання сина за рішення суду.

Позивач просить стягнути додаткові витрати на сина, які пов`язані з проходженням медичного обстеження, лікування та оздоровлення, оздобленням кімнати дитини, розвитком її здібностей та придбанням речей.

Так положеннями частини першої статті 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані трати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналіз вищевказаних норм вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Позивачем на підтвердження додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 38 510,87 грн. (придбання ліків на суму 22 153 грн., консультація отоларинголога вартістю 450 грн., лікування зубів вартістю 450 грн., ліки та аналізи на суму 15 457,87 грн.) надано: довідки лікарів (а.с.7, 9) від 22.06.2022 року про те, що ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку у невролога, та від 09.11.2022 року про те, що ОСОБА_3 потребує періодичного нагляду і лікування в дерматолога, від 31.08.2023 року про те, що дитина наглядається та проходить лікування обох очей та їй рекомендовано заняття в школі за першою-другою партою (а.с.51), довідку про те, що дитина потребує постійного нагляду окуліста та регулярного проходження курсу профілактичного лікування (а.с.52), виписку з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, відповідно до якої 22.11.2022 року ОСОБА_6 рекомендовано диспансерний нагляд у дитячого офтальмолога, алерголога, ортопеда, сімейного лікаря (а.с.19), чеки про придбання ліків та інших товарів, придбаних в аптеках (а.с.26-34), талони на отримання результатів аналізів та результати досліджень (а.с.6, 35-38, 46), чек про оплату фізіологічної зміни молочного зуба та ортопанорамного знімку (а.с.47), акт про надані медичні послуги консультація дитячого отоларинголога з чеком про оплату (а.с.50), чеки на придбання окулярів, футляру (а.с. 54,57), офтальмологічні дослідження, оптометричні послуги (а.с.55-56).

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючі надані позивачем докази, суд виходив з того, що для встановлення факту додаткових витрат на дитину ОСОБА_7 , пов`язаних з його лікуванням, необхідно встановити наявність у дитини хвороби, підтвердженої висновком, довідкою відповідного спеціаліста, призначення дитині лікарем медичних препаратів, маніпуляцій, фактичні витрати позивача на призначене дитині лікування, що підтверджується платіжними документами.

З наданих позивачем вищевказаних доказів не вбачається відповідного зв`язку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 50% від вказаних витрат в сумі 38 510,87 грн.

Також позивач просила стягнути з відповідача витрати на оздоровлення сина, а саме витрати на плавання, яке дитина відвідує для зміцнення здоров`я, в розмірі 1 372,70 грн.

Разом з тим, медична документація, долучена до матеріалів справи, не містять призначення лікарем дитині плавання. При цьому, позивачем надано довідку, що ОСОБА_3 відвідує заняття з плавання без зазначення періоду відвідування таких занять, а також два чека від 04.11.2021 року та від 27.03.2021 року на загальну суму 546,70 грн., з яких не вбачається оплата відвідування ОСОБА_3 плавання. Якість третього чеку на сторінці 49 не дозволяє встановити його зміст.

На підставі викладеного суд не вбачає правових підстав для стягнення з батька ОСОБА_3 на користь позивача половини її витрат на відвідування дитиною занять з плавання.

Окрім того, позивач зазначила, що витратила на придбання путівки для оздоровлення дитини 10 685 грн.

На підтвердження зазначеного надала путівку № 373 в одномісний номер на своє ім`я вартістю 9 700 грн. (а.с.61), чек про оплату проживання дитини в розмірі 750 грн., туристичного збору в розмірі 150 грн., льодяників вартістю 35,80 грн., а також чек на 50 грн. без призначення платежу (а.с.62).

З наведених доказів вбачаються витрати позивача на відпочинок дитини в розмірі 750 грн. З наданих доказів не вбачається, що інші 9 935 грн. витрачені на дитину.

У позові ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 також 50 % витрат, а саме: від 1 810,10 грн. на придбання відповідного приладдя, 10 413 грн. на придбання дитячих речей та взуття, 2 912,20 грн. іграшок та гаджетів, 962 грн. оздоблення дитячої кімнати.

На підтвердження зазначених витрат позивачем надано квитанції, чеки про придбання дитячого одягу, взуття, іграшок, парасольки, канцелярських товарів, флеш-накопичувача, килимового покриття, плінтуса і т.п. (а.с.23-25, 39-45).

Разом з тим, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 березня 2018 року у справі №759/18417/15-ц (провадження №61-8748св18) відповідач повинен нести додаткові витрати на утримання дитини, проте, витрати понесені позивачем на відпочинок дитини, придбання одягу, взуття, мобільного телефону, меблів, рюкзаку, проведення утеплення зовнішнього фасаду будинку не є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України та повинні покриватися за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача.

Отже, витрати позивача на відпочинок дитини, придбання дитячого одягу, взуття, іграшок, парасольки, канцелярських товарів, флеш-накопичувача, килимового покриття, плінтуса і т.п. не є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України та повинні покриватися за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача.

У позові зазначено, що дитина займається іноземною мовою, на що матір`ю витрачено 1 021,11 грн. Разом з тим, матеріали справи не містять достатніх доказів відповідних витрат, а з наданих позивачем дублікатів квитанцій на загальну суму 1 021,11 грн. (а.с.58-60) не вбачається, що вказані платежі здійснювалися як оплата занять ОСОБА_7 англійською мовою.

Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для стягнення 50 % вказаної суми з відповідача.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 33 843,49 грн. як додаткових витрати на сина за період з 2021 року по 2023 рік.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки у позові відмовлено, а позивач згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судовий збір розмірі 1 073,60 грн. покладається на державу. Судові витрати, понесені позивачем, покладаються на неї.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 185 СК України, ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 141, 247, 259, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. покласти на державу.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 , покласти на неї.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г.Остапенко