Номер провадження: 22-ц/813/2987/24
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
05.02.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,
з участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 ,
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року,
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в обґрунтування якого зазначив, що перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 19.02.2005 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.10.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_5 проживає з матір`ю ОСОБА_2 . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1/5 частини усіх видів доходу щомісячно.
ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_1 та навчається у Королівській школі в Трансільванії. Витрати пов`язані з навчанням та забезпеченням належного рівня життя сина несе позивач. Відповідач не бере участі у забезпеченні сина.
Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подання позовної заяви і до повноліття.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Київський районний суд м. Одеси рішенням від 21 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнив частково.
Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до його повноліття до 28.09.2023 включно, починаючи з дня подання позову 08 вересня 2023 року.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що відповідач не спростувала того факту, що має можливість утримувати свою дитину в обсязі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, оскільки будь-яких доказів протилежного суду не надала.
За вказаних обставин і з урахуванням того, що обов`язок утримання дітей є рівнозначним як для матері, так і для батька, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а розмір аліментів може бути визначений судом у частці, а саме у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 рокускасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.11.2023 року відкрито провадження у справі, роз`яснено позивачу право подання до апеляційного суду відзиву.
Представник позивача копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримала в особистому кабінеті Електронного суду 01.12.2023 року, що підтверджується довідками.
Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивач повідомлений у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.
Представник позивача у судовому засіданні просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Відповідач повістку отримала 03.01.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням на вручення поштового відправлення.
Представник відповідача у судовому засіданні просила апеляційну скаргу задовольнити.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 05.02.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання відмовив у задоволенні клопотань ОСОБА_2 про витребування доказів, а саме належним чином завіреної копії закордонного паспорту позивача та національної візи Румунії, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Обґрунтовуючи клопотання про витребування доказів скаржник посилається на те, що вказаними доказами підтверджуються доводи апеляційної скарги щодо не проживання позивача з сином. Однак апеляційний суд, зазначає, що апеляційна скарга клопотання про витребування доказів не містила, подана 05.02.2024 року заява про витребування доказів не містить як клопотання про поновлення строку на його подання, так і відомостей щодо неможливості його подання разом з апеляційною скаргою.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 05.02.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання відмовив у задоволенні клопотань ОСОБА_2 про виклик свідків, з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
Апеляційна скарга клопотань про виклик свідків не містить. Відповідач мав об`єктивну можливість заявити клопотання про виклик свідків під час подання апеляційної скарги.
Клопотання про виклик свідків не містить обставин та доказів неможливості звернення із клопотанням про виклик свідків у визначений законом процесуальний строк.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників спарви, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що відповідач не спростувала того факту, що має можливість утримувати свою дитину в обсязі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, оскільки будь-яких доказів протилежного суду не надала.
За вказаних обставин і з урахуванням того, що обов`язок утримання дітей є рівнозначним як для матері, так і для батька, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а розмір аліментів може бути визначений судом у частці, а саме у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, за необхідне зазначити наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що Київським районним судом м. Одеси від 29.05.2023 року відкрито провадження у справи та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Розгляд справи призначено на 21.06.2023 року.
Київський районний суд м. Одеси ухвалив оскаржуване рішення 21.06.2023 року.
Відповідач участі у розгляді справи не приймала.
Повідомлення сторін про дату, час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.
Частинами першою, другою, п`ятою, шостою статті 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.
Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
ОСОБА_2 повідомлялась про судове засідання, призначене на 21.06.2023 року шляхом направлення SMS-повідомлення.
Відповідно до ч. 13 ст. 128 ЦПК України за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS- повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Отже, суд може повідомляти учасника справи про розгляд справи з використанням засобів мобільного зв`язку шляхом надіслання текстових (SMS) повідомлень, однак виключно за наявності відповідної письмової заяви такого учасника.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 січня 2019 року у справі № 205/7595/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 201/6092/15, від 04 листопада 2019 року у справі № 214/9062/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 704/435/19-ц, від 10 листопада 2022 року у справі № 440/222/19, від 24 липня 2023 року у справі № 495/6258/20.
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем надавалась заява про направлення її повісток SMS-повідомленням.
Крім того, SMS-повідомлення одержувачу ОСОБА_2 на номер телефону НОМЕР_1 не було доставлено з причини абонент тимчасово недоступний, що підтверджується довідкою.
В матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, призначеної 21.06.2023 року, зокрема докази направлення судом та отримання останньою судової повістки-повідомлення.
Зазначені обставини свідчать про те, що відповідач не була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, призначеної на 21.06.2023 року у спосіб як це передбачено ст. 128 ЦПК України.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, проведення судового засідання, призначеного на 21.06.2023 року та постановлення оскаржуваного рішення суперечить вимогам процесуального права, відповідач була позбавлена можливості знати про дату, час та місце судового засідання в порядкувизначеному ЦПК України та приймати участь.
В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом норм процесуального права, а саме не повідомлення судом про дату, час та місце розгляду справи, відсутність можливості взяти участь у судовому розгляді справи та надати відзив.
Згідно пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 рокуухвалено судом із порушенням норм процесуального права, зазначене порушення є обов`язковою підставою для скасування рішення першої інстанції та постановлення нового судового рішення.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Судом першої інстанції встановлено, що 19.02.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого ВРАЦС Київського РУЮ м. Одеси від 19.02.2005 року.
ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Третім відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 05.10.2005 року.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.10.2018 року № 523/6466/18 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 19 лютого 2005 року відділом РАЦС Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 103 розірвано.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2020 року № 523/4001/20 стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1/5 часин всіх видів доходу до досягнення ним повноліття.

В позовній заяві позивач посилався на те, що син ОСОБА_4 проживає з ним у Румунії, навчається у Королівській школі в Трансільванії.

На підтвердження вказаних обставин, позивачем надано суду копію закордонного паспорта ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 , а також засвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. перекладу: дозволу на проживання для осіб тимчасового захисту № 0077902 від 02.02.2023 року, виданого на ім`я ОСОБА_7 , дозволу на проживання для осіб тимчасового захисту № НОМЕР_5 від 02.02.2023 року, виданого на ім`я ОСОБА_8 , договору про навчання укладеного між Фондом «Школа Європи» (Королівська школа в Трансільванії) та ОСОБА_9 , як батьком ОСОБА_4 , типового договору оренди житлового примітку укладеного між ОСОБА_10 з однієї сторони та ОСОБА_9 і ОСОБА_11 з іншої сторони, строком на 1 рік з 01.02.2023 року по 31.01.2024 року.

На підтвердження доводів позовної заяви щодо утримання сина ОСОБА_4 , позивачем надано копії засвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. перекладу квитанцій, згідно яких позивачем здійснено оплату побутових та комунальних послуг за квітень 2023 року, оплату за газ березень 2023 року, оренди квартири за квітень 2023 року, травень 2023 року, за навчання.

Відповідач обставин щодо перебування сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні батька не спростувала.

З огляду на зазначені положення закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до його повнолітття до 28 вересня 2023 року включно, починаючи з дня подання позову 08 травня 2023 року.

Відповідно до статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем доказів відсутності доходу, неможливості сплачувати аліменти на утримання сина не надано.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність між сторонами спору про стягнення аліментів, який вже був предметом розгляду, колегія суддів зазначає таке.

Суворовським районним судом м. Одеси 02 травня 2019 року видано судовий наказ у справі № 523/5464/19 яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення ОСОБА_4 повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду - 04 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу 02 травня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу задоволено частково. Змінено судовий наказ від 02.05.2019 року шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду 04 квітня 2019 року і до 17.05.2019 року, яке залишено без змін.

Отже у справі № 523/5464/19 з відповідача стягнуто аліменти за період з 04.04.2019 року і до 17.05.2019 року, у цій справі позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_4 з часу подання позовної заяви 08.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тому вказані доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Посилання на те, що під час розгляду справи № 523/5464/19 встановлено факт незаконного перебування неповнолітньої дитини за кордоном колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Станом на час звернення позивача з позовною заявою ОСОБА_4 вже досяг 17 річного віку, тому у відповідності до ст. 313 ЦК України має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, обставини спільного проживання ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 не спростовані. Доказів на підтвердження обставин окремого проживання сина не надано.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року слід скасувати відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

За подання позовної заяви про стягнення аліментів позивач звільнений на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи, що позовна заява підлягає задоволенню, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасування з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНКОПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 РНКОПП НОМЕР_7 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до його повноліття до 28 вересня 2023 року включно, починаючи з дня подання позову 08 травня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

О.Ю. Карташов