КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 760/15981/22-ц

номер провадження: 22-ц/824/705/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Савчака Ярослава Олеговича на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року у складі судді Аксьонової Н.М., у справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Савчака Ярослава Олеговича про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: акціонерне товариство «Дельта Банк», управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ),

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Савчак Я.О. звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Заява мотивована тим, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2011 року обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов`язань за рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11 червня 2009 року у справі №2-2709/09.

Заявник вказував, що задоволення подання головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в місті Києві Магди С.Г. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 можливе лише за умови доведення факту його ухилення від виконання зобов?язання, чого зроблено не було, а тому вважав, що зазначена тимчасова заборона була накладена незаконно.

Крім того, зазначав, що державним виконавцем не обґрунтовано необхідність застосування додаткового заходу впливу з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_1 рішення суду у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України. Обмеження у праві виїзду за кордон лише позбавляє ОСОБА_1 можливості поїхати в іншу країну, отримати певні грошові кошти за ту чи іншу роботу та таким чином виконувати вчасно свої зобов?язання.

Вказував, що ОСОБА_1 на дату подання даної заяви мав ряд важких захворювань, що потребували лікування за кордоном. Відповідно до огляду лікаря кардіолога від 08 вересня 2022 року та консультації уролога від 08 вересня 2022 року у ОСОБА_1 наявні: гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба з переважним ураженням серця і (застійної) серцевої недостатності - 2 (ГЛШ), ступінь 1, ризик 2, СН 0; атеросклероз БЦА 40%; подагра; невротичний синдром; гіперплазія передміхурової залози. Через наявну та згадувану вище заборону виїзду за кордон, ОСОБА_1 позбавлений можливості виїхати за кордон для оздоровлення та/або лікування, що у свою чергу порушує ряд норм законодавства.

Також зазначав, що станом на дату подання даної заяви відсутні відкриті виконавчі провадження відносно стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Інпромбанку», а виконавче провадження, в рамках якого робилось подання, завершене та не відображається у пошуковій системі Автоматична система виконавчого провадження. Звертає увагу на те, що ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2011 року було подано до виконавчої служби лише 25 грудня 2015 року, що у свою чергу є порушенням чинного на той час законодавства, оскільки пред`явлення даного документа мало відбутися значно раніше, протягом 3 років з моменту винесення.

З урахуванням наведеного, представник ОСОБА_1 - адвокат Савчак Я.О. просив задовольнити заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України таскасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , встановлене ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2011 року у справі № 6-1221/2011.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Савчака Я.О. відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на час розгляду заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Савчака Я.О. рішення суду у справі №2-2709/09 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором не виконано та обставини, що зумовили застосування обмеження у праві виїзду боржника за кордон не змінились.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 -адвокат Савчак Я.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою його заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України задовольнити, а також вирішити питання про відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язання, а сам по собі факт наявності заборгованості не доводить наявності ухилення боржника.

Зазначає, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суд першої інстанції не з`ясував, чи дійсно ОСОБА_1 свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Вказує, що ОСОБА_1 не був повідомленим про дату та час розгляду даного подання і не міг довести відсутність ухиляння від виконання зобов`язання. Оскільки факт ухиляння не доводився при постановленні ухвали, у матеріалах справи відсутні будь-які докази ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язання у той час та станом на день подання апеляційної скарги.

Стверджує, що в заяві містяться посилання на нові обставини, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України погіршення стану здоров`я заявника, військовий стан у країні, тривалість заборони виїзду.

Також вказує, що ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2011 року було подано до виконавчої служби 25 грудня 2015 року, що у свою чергу є порушенням чинного на той час законодавства, оскільки пред'явлення даного документа мало відбутися значно раніше протягом 3 років з моменту винесення.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційногo суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Печерським районним судом міста Києва 11 серпня 2009 року видано виконавчий лист №2-2709/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Інпромбанк» 536678,75 доларів США заборгованості за кредитним договором та 1730 грн 00 коп. судових витрат.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2011 року обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов`язань за рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11 червня 2009 року у справі №2-2709/09.

Постановою від 03 жовтня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Магдою С.Г. замінено сторону у виконавчому провадженні, а саме, ВАТ «Інпромбанк» на його правонаступника - ПАТ «Дельта Банк» на підставі ухвали Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2014 року у справі №757/20166/14-ц.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва у справі №757/38638/20-ц від 21 січня 2021 року, з урахуванням ухвали від 21 лютого 2023 року про виправлення описки, замінено стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» у справі №2-2709/09 за позовом ВАТ «Інпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з даних АСВП щодо боржника ОСОБА_1 , приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Іванютою І.М. 04 січня 2022 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1, дане виконавче провадження не завершено.

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч.3 ст.441 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.18 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

За ч.ч.5-7 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Згідно з ч.8 ст.441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Отже, за змістом ч.ч.5, 8 ст.441 ЦПК України підставою для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України є виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

За приписами п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

У справі «Soeringvs UK» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 760/1293/17 (провадження № 61-11718св19).

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даній справі судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що зміст заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Савчака Я.О про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України доводить не зміну обставин, що зумовили суд застосування обмеження у праві виїзду боржника за кордон, а зводиться до незгоди заявника з ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2011 року, якою його тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до моменту виконання ним своїх зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що представником заявника не надано доказів щодо виконання ним судового рішення шляхом сплати заборгованості або вжиття заходів, направлених на виконання судового рішення.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи, представник заявника фактично намагається спростувати висновки суду про наявність підстав для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, викладених в ухвалі Солом`янського районного суду міста Києва від 09 грудня 2011 року, яка при цьому не оскаржувалася та набрала законної сили.

Посилання представника заявника на те, що відсутні відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , не приймається апеляційним судом до уваги, оскільки згідно з даними з АСВП вбачається наявність відкритого виконавчого провадження НОМЕР_1, у якому боржником є ОСОБА_1 , стягувачем - ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо».

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно посилання представника заявника на наявність у ОСОБА_1 ряду важких захворювань, які потребують лікування за кордоном, оскільки заява не містить доказів, які б свідчили про неможливість отримання відповідного лікування в Україні, або підтвердження з іноземної клініки для проходження лікування за кордоном. Додані адвокатом Савчаком Я.О. копії документів на підтвердження стану здоров`я викладені іноземною мовою без офіційного перекладу на українську мову, що унеможливлює встановлення їх змісту.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Савчака Я.О. про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Апеляційний враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судді першої інстанції є законною і обґрунтованою, суддею додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Савчака Ярослава Олеговича залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: