Провадження № 2/357/965/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

04.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що з 06 серпня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2017 шлюб між ними було розірвано. В період спільного проживання у них народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка наразі продовжує навчання і отримує повну вищу освіту, у зв`язку з чим потребує допомоги батька. Рішенням суду від 19.05.2022 з відповідача на користь дочки було стягнуто аліменти на період її навчання з 11.02.2022 по 30.06.2023. У 2023 році дочка вступила до Державного торгівельно економічного університету та розмір плати за весь період її навчання до 01.07.2027 становить 70175,00 грн. Вона, як мати, сплатила, згідно умов договору, кошти за навчання дочки у розмірі 10025,00 грн. Окрім оплати за навчання дочка має бути забезпечена усім необхідним для організації її навчального процесу, включаючи проїзд, придбання підручників, зошитів, канцелярських принад, певних специфічних пристроїв, таких як флеш карта, для можливості розповсюдження матеріалів навчального характеру, оскільки на даному етапі життя це є невід`ємним елементом життєдіяльності кожного студента, а також придбання електронних носіїв методичних матеріалів та навчальних посібників, не нехтуючи якісним харчуванням. Знаючи, що дочка потребує постійної батьківської уваги і значної матеріальної допомоги, відповідач на даний час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини, забезпеченню її духовного та морального розвитку, в здобутті освіти. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на дочку не надає, на користь інших осіб аліменти не сплачує, має високий рівень достатку, з 13.02.2023 отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та працює адвокатом, також отримує пенсійне забезпечення з 2019 року, як держслужбовець, і має можливість, окрім особистого забезпечення, сплачувати аліменти на дочку, яка продовжує навчання. Тому, просила в судовому порядку стягнути з відповідача на її користь аліменти на дочку в розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання 01.07.2023, але не пізніше ніж до досягнення дочкою 23 років.

10.01.2024 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 26.01.2024-11:30 год.

24.01.2024 ОСОБА_1 подала до суду заяву, про зміну предмету позову, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на дочку, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання 01.07.2027, але не пізніше ніж до досягнення дочкою 23 років до 01.01.2027.

26.01.2024 відповідач - ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, мотивуючи тим, що відповідно до наданих позивачкою договорів щодо навчання дочки, останню зараховано студенткою першого курсу навчального закладу за заочною формою навчання та загальна вартість навчання становить 70175,00 грн. Ні позивач, ні дочка не повідомляли його про вступ до вказаного навчального закладу та не погоджували із ним форму навчання та суму сплати коштів. Про вступ дочки до навчального закладу він довідався у грудні 2023 року та дізнавшись про вартість навчання запропонував донці оплатити половину його вартості, однак в кінці грудня 2023 року дізнався, що позивачка подала вказаний позов, тому оплату не проводив. Станом на день подання позову, його дочка є повнолітньою особою, тобто може працювати та утримувати себе самостійно, причини, які б перешкоджали її працевлаштуванню невідомі, а вступ на навчання за заочною формою навчання не перешкоджає працевлаштуванню. В позовній заяві не зазначено чи працює дочка (офіційно чи неофіційно), причини, що унеможливлюють її працевлаштування, або вона працює, але коштів на оплату навчання чи коштів пов`язаних з навчанням не вистачає, а відповідно і не обгрунтовано актуальну і дійсну потребу дочки у наданні їй матеріальної допомоги. Разом з тим, він на даний час не в змозі утримувати повнолітню дочку у розмірі встановленому позивачкою, у зв`язку з тим, що з жовтня 2019 року є пенсіонером, звільнений, в тому числі за станом здоров`я, у зв`язку із захворюваннями, які отримані ним під час проходження служби у органах внутрішніх справ. Крім того, на його утримані перебуває син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає спільно із ним. Надана позивачкою довідка про її доходи викликає сумніви у її дійсності, в частині фактичного розміру заробітної плати, з огляду на те, що відповідно до даних з сайту для працевлаштування, середня заробітна плата головного бухгалтера складає 16399,00 грн. Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, 19.12.2018 за позивачкою зареєстровано право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 за нею зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка придбана нею на підставі іпотечного договору за 298650, 00 грн. Тому, викликає сумнів, що позивачка з вказаним нею доходом могла б отримати кредит у вказаному розмірі на придбання квартири. Наведене свідчить про те, що дохід позивачки вищий ніж у вказаній нею довідці, про розмір доходу. Враховуючи зазначене, можливо дійти висновку, що позивачка даним позовом переслідує мету перекласти повністю свій обов`язок щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, на нього одноособово. Він, усвідомлюючи свій обов`язок щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, з урахуванням положень рівності прав та обов`язків батьків та виходячи із положень ст. 200 СК України, вважає, що розмір аліментів має складати 1500, 00 грн, щомісячно, починаючи з грудня 2023 року до грудня 2026 року. В загальному сума аліментів сплачених ним на утримання повнолітньої дочки складатиме 52000,00 грн, що дозволить оплатити половину навчання дочки та забезпечить її усім необхідним для організації навчального процесу. Крім цього, враховуючи ту обставину, що йому достовірно відомо, що дочка із позивачкою лише зареєстрована за однією адресою, а фактично проживає окремо, з метою використання коштів, які будуть ним сплачуватися як аліменти, для оплати за навчання дочки, а не на інші цілі, вважає за можливе та необхідне перераховувати кошти на банківський рахунок не позивачки, а дочки. Тому, просив позов задовольнити частково, стягнути з нього на користь дочки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн, щомісячно, на час її навчання, починаючи з грудня 2023 року по грудень 2026 року.

26.01.2024 судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про прийняття до розгляду заяви щодо зміни предмету позову, відзиву на позовну заяву та відкладення судового засідання на 26.02.2024 - 09:30 год, для реалізації учасниками справи права на подання інших заяв щодо спору.

26.02.2024 судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про залучення у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо спору, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відкладення судового засідання на 26.03.2024 14:00 год, у зв`язку із залученням третьої особи та виклику позивачки для дачі особистих пояснень у справі.

Позивачка - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, до позову додала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав частково, підтримав викладені у відзиві обставини та зазначив, що згоден сплачувати аліменти на користь дочки, а не позивачки, у твердій грошовій сумі 1500,00 грн, з 04.12.2023 по 25.12.2026. сума сплачених у вказаний період коштів забезпечить потреби дочки на оплату навчання та витрати на потреби пов`язані із навчанням. Так, він має матеріальну можливість сплачувати аліменти, але у меншому розмірі ніж вказаний позивачкою, враховуючи його стан здоров`я та наявність малолітнього сина.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та при задоволенні позову просила здійснювати стягнення з відповідача саме на користь позивача, так як мати несе усі витрати по її утриманню і навчанню, а також саме у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення її навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею 23 років, враховуючи, що згідно ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів присуджується за вибором того з батьків, разом із яким проживає дитина.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (частина 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 06 серпня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, та рішенням Білоцерківського міськарйонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року, яке набрало законної сили 17.02.2017, у справі № 357/13557/16-ц, шлюб між ними було розірвано, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.6-12,14-15,21-21).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.19), ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_3 , про що Відділом РАЦС Білоцерківського міського управління юстиції в книзі записів актів громадського стану про народження зроблено запис за № 13, батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Згідно Витягів з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 22.11.2023 за № 2023/009564642 та № 2023/009560142 (а.с.17,18), позивачка - ОСОБА_1 та третя особа - ОСОБА_3 зареєстровані з 25.01.2017 по теперішній час за адресою: АДРЕСА_3 .

З матеріалів справи (а.с.24-33) вбачається, що ОСОБА_3 , наказом від 11.08.2023 за № 2066, зарахована студенткою І курсу зі скороченим терміном навчання (3 роки 6 місяців) Факультету ресторанно готельного та туристичного бізнесу за спеціальністю 241 «Готельно ресторанна справа» заочної форми для здобуття освітнього ступеня бакалавр Державного торгівельно економічного університету.

25.07.2023 між Державним торгівельно економічним університетом, в особі ректора Мазаракі Анатолія Антоновича, та ОСОБА_1 було укладено Попередній договір № 312ззб-2023, згідно якого сторони зобов`язалися за умови зарахування ОСОБА_3 , упродовж двох тижнів з дати викання наказу про зарахування укласти договір по надання освітньої послуги щодо підготовки фахівця за освітнім рівнем бакалавр, за спеціальністю готельно ресторанна справа, за формою здобування освіти заочна, зі сплатою завдатку у розмірі 10025,00 грн, яку сплачує замовник виконавцю в день укладення попереднього договору та у разі зарахування ОСОБА_3 , завданок переходить у рахунок оплати за Договором про надання платної освітньої послуги.

Згідно квитанції № CPВ9-ХM99-ВТ18-0378 від 26.07.2023, ОСОБА_1 здійснено на рахунок Державного торгівельно економічного університету оплату коштів у розмірі 10025,00 грн, згідно попереднього договору від 25.07.2023, за навчання ОСОБА_3 .

09.08.2023 між Державним торгівельно економічним університетом, в особі ректора ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 і її законним представником - ОСОБА_1 , було укладено Договір про навчання № БРГБТБ23-241-БЗск_3.6/6, згідно якого ДТЕУ бере на себе зобов`язання, зокрема, здійснити підготовку вступника за заочною формою здобуття освіти за спеціальністю 241 «Готельно ресторанна справа» за освітньою програмою Готельно ресторанна справа для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр, строком до 01.07.2027.

04.10.2023 між Державним торгівельно економічним університетом, в особі ректора Мазаракі Анатолія Антоновича (виконавець), та ОСОБА_1 (замовник), було укладено Договір № 4574з/6кс-2023, про надання платної освітньої послуги, який є невід`ємною частиною Договору про навчання № БРГБТБ23-241-БЗск_3.6/6 від 09.08.2023, щодо підготовки фахівця у Державному торгівельно економічному університеті, згідно якого, зокрема, ДТЕУ бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання освітньої послуги ОСОБА_3 , загальна вартість освітньої послуги становить 70175,00 грн, замовник вносить плату готівкою або в безготівковій формі поетапно, а саме: 1 курс ( з 01.09.2023 по 31.08.2024) 20050,00 грн, так: 1-й етап оплати: 10025,00 грн (при укладенні договору), 2-й етап оплати: 10025,00 грн (не пізніше 20.01.2024); з 2 курсу по 4 курс оплата по 10025,00 грн не пізніше 15 серпня та 20 січня поточного навчального року.

З матеріалів справи (а.с.34,64-66), вбачається, що ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_6 з 04.03.2014 по теперішній час, за основним місцем роботи, та займає посаду головного бухгалтера, з посадовим окладом 1300,00 грн та її заробітна плата за шість місяців склала 40375,52 грн; згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, 19.12.2018 за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_4 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 , виданого КПБМР «Служба приватизації державного житлового фонду», та 16.12.2021 за нею зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі продажу № 5126 від 16.12.2021, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області, яка придбана на підставі іпотечного договору № 1724 від 16.12.2021, укладеного з АТ «Державний ощадний банк України», зі строком виконання основного зобов`язання 15.12.2041, розмір основного зобов`язання - 298650, 00 грн.

Також, встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 з 12.07.2019 являється пенсіонером по вислузі років та 13.02.2023 має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 11023/10 та працює адвокатом; згідно свідоцтва про хворобу № 100/а/у непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку; має хронічні захворювання; являється батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та згідно Витягів з реєстру територіальної громади від 24.01.2024 за № 2024/000796395 та № 2024/000802368, відповідач зареєстрований разом із сином за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджено матеріалами справи (а.с.35-44,52,67-73).

Рішенням Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 19 травня 2022 року, у справі № 357/164/22, яке набрало законної сили 21.06.2022 (а.с.22-23), з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2300,00 грн, з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, на час її навчання, починаючи з 11.01.2022 по 30.06.2023, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, на підставі якого 21.06.2022 було видано виконавчий лист.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховним Судом України по справі № 346/103/17 , провадження №61-20178св18 від 23.01.2019 року.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються зокрема норма ст. 191 СК України, яка передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Також, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.

Дана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року, у справі № 635/1139/17, провадження № 61-350св17.

Так, позивачкою доведено наявність джерела, що утворює її дохід, надано докази щодо досягнення дочкою віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, докази продовження дочкою навчання та перебування дочки на її утриманні, та надано докази щодо наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на дочку, яка продовжує навчання.

Суд критично оцінює доводи відповідача проте, що дочка лише зареєстрована разом із позивачкою, але проживає окремо, адже вказані обставини щодо перебування дочки на утриманні матері ним не спростовані.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні.

Також, суд критично оцінює доводи відповідача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та стягнення аліментів на користь дочки, враховуючи, що обрання способу стягнення аліментів є правом позивача, адже суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог.

Також, відповідач вказує на те, що позивакою не обгрунтовано актуальну і дійсну потребу дочки у наданні їй матеріальної допомоги.

Однак, позивачкою надано докази, що підтверджують продовження дочкою навчання на платній основі та сплату нею коштів за навчання, а ОСОБА_3 підтвердила факт перебування на утриманні матері та потребу у допомозі зі сторони батька.

Разом з тим, позивачка подала до суду заяву, в якій просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на дочку у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення дочкою навчання - 01.07.2027, але не більше ніж до досягнення дочкою 23 років до 01.01.2027, та вказана заява прийнята судом в порядку ст. 49 ЦПК України.

Відповідач у відзиві вказує на те, що він не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на дочку, яка продовжує навчання, та вказує період стягнення аліментів з дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою 23 років.

Суд, приймає до уваги твердження відповідача, оскільки згідно змісту ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітню дочку до досягнення двадцяти трьох років.

В даному випадку, кінцевий термін навчання ОСОБА_3 встановлений 01.07.2027, а 23 роки їй виповниться 25.12.2026, отже підстави для стягнення аліментів до закінчення нею навчання відсутні, тому в даній частині позов не підлягає до задоволення.

При визначенні розміру аліментів та вирішенні спору, суд керується принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, враховує, що ОСОБА_3 продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує допомоги батьків, перебуває на утриманні матері, яка не має можливості в повній мірі забезпечити дочку усім необхідним на період навчання, враховує, що відповідач є працездатною особою, працює та отримує пенсію, отже має матеріальну можливість сплачувати аліменти, окрім повнолітньої дочки він має малолітнього сина, який також потребує матеріального утримання, а також суд враховує стан здоров`я відповідача, який має ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим потребує періодичного лікування, та визнання ним обов`язку щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, тому, стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на дочку у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 04.12.2023 по 25.12.2026.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 1073,60 грн.

У відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Керуючись ст.182, 191,199-200 СК України, ст. 4, 12, 76 82, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ), третя особа: третя особа: ОСОБА_3 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 04.12.2023 по 25.12.2026.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повний текст рішення не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.04.2024.

Суддя О. В. Бондаренко