РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач), діючи через свого представника Кожухівського Я.І., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за Кредитним договором № 938940201 від 17 січня 2021 року в розмірі 54 570 грн. 00 коп., з яких: 30 000 грн. 00 коп. сума заборгованості по основному боргу; 24 570 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 січня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 938940201. Згідно з умовами Кредитного договору відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором.

28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31 грудня 2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 133 від 11 травня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 938940201.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 54 570 грн. 00 коп., з яких: 30 000 грн. 00 коп. - сума заборгованості по основному боргу; 24 570 грн. 00 коп. - сума заборгованості по відсоткам.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 06 березня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 54 570 грн. 00 коп.

14 грудня 2023 року відповідач подав відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі за недоведеністю позовних вимог.

У відзиві вказав, що згідно п. 4.1 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ним відповідного Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника і додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром права вимоги. Однак, до позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доданий: Реєстр боржників № 133 від 11 травня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року; Реєстр прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку, підписаний сторонами договору факторингу; Додаток до договору факторингу.

Також, за умовами Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у Додатку до цього Договору. Витяг з Реєстру прав вимоги №2 до Договору факторингу № 20102022 від 20 листопада 2022 року підписаний ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» 06 березня 2023 року. Разом з тим, додатки до Договору факторингу № 20102022 від 20 листопада 2022 року, зазначені у розділі 12 щодо форми Реєстру прав вимог, до позовної заяви не долучені.

Окрім того, до позовної заяви не долучені ні заява на готівковий переказ на вказані ним реквізити, ні платіжне доручення або інший документ, що підтверджує перерахування коштів на вказаний ним рахунок, ні детальні розрахунки заборгованості первісного кредитора. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 938940201 від 17 січня 2021 року, проведений позивачем і доданий до позову, стосується періоду з 06 березня 2023 року, а не на дату відступлення первісним кредитором права вимоги. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відтак, долученими до позову доказами не встановлено: отримання і дати отримання ним грошових коштів від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» в розмірі 30 000 грн. згідно Договору № 938940201 від 17 січня 2021 року, загального строку кредиту; переходу права вимоги до нього від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за Кредитним договором № 938940201 від 17 січня 2021 року згідно Реєстру боржників № 133 від 11 травня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку; переходу права вимоги до нього від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до позивача за Кредитним договором № 938940201 від 17 січня 2021 року через відсутність переходу такого права до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».

Докази сплати ним або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій за Кредитним договором № 938940201 від 17 січня 2021 року у матеріалах справи відсутні.

Окрім того, через відсутність доказів спливу визначеного Договором № 938940201 від 17 січня 2021 року строку кредитування неможливо визначити нарахування процентів як плати, згідно до частини першої статті 1048 ЦК України, і проценти річні у відповідності до частини другої статті 625 ЦК України.

26 грудня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 подав відповідь на відзив, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі. У відповіді на відзив вказав, що з метою надання, вичерпної інформації по справі, позивач, після отримана відзиву на позовну заяву, звернувся до первісного кредитора з відповідними запитами про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів, що підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу за укладеним кредитним договором. Позивач просить суд долучити до матеріалів справи документи, надані первісними кредиторами, які додаються до даної відповіді на відзив.

Позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними з первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.

При цьому, звертає увагу, що у відповідності до умов кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору. Ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідач. Ні первісні кредитори, ні позивач не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація є банківською таємницею. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

19 січня 2024 року представник відповідача Дем`яненко Л.П. подала заперечення, в яких просила не приймати до розгляду та не брати до уваги докази, подані позивачем до відповіді на відзив, а у випадку прийняття до розгляду додаткових доказів, доданих позивачем до позову, визначити розмір його заборгованості за кредитним договором № 938940201 від 17 січня 2021 року згідно Додатку №1 до цього договору «Графік платежів з розрахунку застосування Дисконтної процентної ставки протягом усього строку дії Договору» в розмірі 38 663 грн. 90 коп.

У запереченнях вказала, що право ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на відступлення права вимоги третій особі, передбачене п. 2.1.1.6 Кредитного договору № 938940201 від 17 січня 2021 року, але ним не передбачено переуступлення права вимоги від цієї особи до іншої і жодних повідомлень від первісного і послідуючих кредиторів відповідач не отримував і доказів протилежного позивач до позову не долучив. До того ж, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не долучило до позовної заяви Реєстр боржників № 133 від 11 травня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а Витяг з Реєстру прав вимоги № 2 до Договору факторингу № 20102022 від 20 листопада 2022 року, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» і ТОВ «ФК «ЄАПБ», не є належним і допустимим доказом переходу права вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», у зв`язку з чим відповідач мав обґрунтовані сумніви про перехід права вимоги до позивача, про що зазначив у своєму відзиві на позов.

У клопотанні про долучення додаткових доказів, зазначеного у відповіді на відзив, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надало доказів, які б підтверджували, що воно здійснило всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання Реєстру боржників № 133 від 11 травня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, необхідного для доведення обставини переходу до нього права вимоги до відповідача за Кредитним договором № 938940201 від 17 січня 2021 року, у зв`язку з чим неможливість подання доказів у визначений законом строк не обґрунтована наявністю об`єктивних причин. До того ж, позивач у цьому клопотанні не просить про поновлення строку чи про встановлення додаткового строку на їх подання. Відтак, вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є доведеними, а додаткові докази, додані позивачем до відповіді на відзив, не можуть бути прийняті судом до розгляду та взяті до уваги.

Окрім того, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довело свого права на позов у матеріально-правому сенсі, визначена ним заборгованість в розмірі 54 570 грн. 00 коп. не відповідає зобов`язанню відповідача за умовами Кредитного договору № 938940201 від 17 січня 2021 року. Так, згідно п. 1.10 Договору № 938940201 від 17 січня 2021 року і Додатку № 1 до цього Договору «Графік платежів з розрахунку застосування Дисконтної процентної ставки протягом усього строку дії Договору» у разі неповернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінету позичальника. Докази оновлення графіків платежів за Кредитним договором № 938940201 від 17 січня 2021 року до позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» не долучені, а графік платежів в додатку №1 до кредитного договору свідчить про загальну вартість отриманого відповідачем кредиту у розмірі 38 663 грн. 90 коп., що включає проценти за користування кредитом і тіло кредиту. Згідно п. 5 Додаткової угоди від 31 січня 2021 року і Додаткової угоди від 14 лютого 2021 року до Кредитного договору № 938940201 від 17 січня 2021 року вищевказані умови Договору залишилися незмінними і чинними у попередній редакції, оскільки сторони підтвердили їх обов`язковість до виконання. За вищевказаних обставин, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» мало право відступити вимогу за Кредитним договором № 938940201 від 17 січня 2021 року лише в розмірі 38 663 грн. 90 коп.

11 січня 2024 року представник відповідача Дем`яненко Л.П. подала заяву, в якій просила продовжити строк для надання заперечень, яка ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2024 року задоволена.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. В поданій до суду відповіді на відзив представник позивача Кузьменко О.Ю. просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 у судове засідання також не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою представника відповідача ОСОБА_3 08 лютого 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність і ухвалити рішення на підставі заяв по суті, наданих сторонами спору та доданих до них доказів, окрім доказів, доданих позивачем з порушення ч. 2, 4, 8 ст. 83 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 17 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 938940201 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 30 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».

Відповідно до п. 1.2. Договору кредит надається строком на 70 днів.

Згідно п. 1.3 Договору строк дії Договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який надано кредит, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до п. 1.4 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (далі - «Дисконтна процентна ставка»).

Відповідно до п. 1.5 Договору на умовах викладених в п. 1.6. Договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (далі - «Базова проценти ставка»).

Згідно п. 1.6 Договору умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим Договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим Договором умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня що слідує Датою платежу. У разі якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за Договором, умови у вигляді нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості.

Згідно п. 1.9 Договору проценти за користування Кредитом, в розмірі передбаченому Договором, нараховуються за кожен день користування грошовими коштами починаючи з першого дня користування кредитом, відповідно до суми кредиту, яка фактично знаходиться в користуванні у позичальника.

Відповідно до п. 1.10 Договору у випадку не повернення будь-якого з платежів, у строки передбачені Графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець, за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає позичальнику оновлений Графік платежів, шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті позичальника.

Згідно п. 2.1.1.6 кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за Договором або договір факторингу з будь-якою третьою особо.

З копії платіжного доручення № е278206d-с02с-406е-90af-87433f464071 від 17 січня 2021 року слідує, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало на ім`я отримувача ОСОБА_1 на картковий рахунок НОМЕР_1 кредитні кошти згідно договору № 938940201 від 17 січня 2021 року.

31 січня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору №938940201 від 17 січня 2021 року, згідно якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за Договором № 938940201 від 17 січня 2021 року на чотирнадцять днів. На дату укладання цієї Додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 31 січня 2021 року позичальник сплачує за користування кредитом 474,50 відсотків річних за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди. Ця Додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 31 січня 2021 року. Усі інші умови договору не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними у попередній редакції і сторони підтверджують їх обов`язковість до виконання.

14 лютого 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору №938940201 від 17 січня 2021 року, згідно якої сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за Договором № 938940201 від 17 січня 2021 року на чотирнадцять днів. На дату укладання цієї Додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом. Починаючи з 14 лютого 2021 року позичальник сплачує за користування кредитом 474,50 відсотків річних за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди. Ця Додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 14 лютого 2021 року. Усі інші умови договору не змінені цією Додатковою угодою, залишаються чинними у попередній редакції і сторони підтверджують їх обов`язковість до виконання.

28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», як клієнтом, та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», як фактором, був укладений Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

31 грудня 2020 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», як клієнтом, та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», як фактором, була укладена Додаткова угода №26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої текст Договору викладено у новій редакції.

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, в новій редакції, згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, в новій редакції, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги.

Згідно п. 5.3.3 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, в новій редакції, фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

До Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року приєднані Додаток №1 Форма реєстру прав вимоги, Додаток №2 Форма Акту повернення права вимоги.

Згідно Реєстру прав вимоги № 133 від 11 травня 2021 року та Витягу з Реєстру прав вимоги № 133 від 11 травня 2021 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 938940201 від 17 січня 2021 року.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», як клієнтом, та позивачем, як фактором, був укладений Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 4.1 Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору.

Згідно Витягу з Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача по Кредитному договору № 938940201.

Як слідує з розрахунку заборгованості по Кредитному договору №938940201 від 17 січня 2021 року, складеному ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на дату продажу 11 травня 2021 року, станом на 25 квітня 2021 року заборгованість відповідача складала 54 570 грн. 00 коп., з яких: 30 000 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 24 570 грн. 00 коп. заборгованість за процентами, з урахуванням сплачених 31 січня 2021 року 2 730 грн. 00 коп. та 14 лютого 2021 року 2 730 грн. 00 коп. На дату продажу 11 травня 2021 року розмір заборгованості не змінювався.

Як слідує з розрахунку заборгованості по Кредитному договору №938940201 від 17 січня 2021 року, складеному ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», з 11 травня 2021 року по 06 березня 2023 року заборгованість відповідача складала 54 570 грн. 00 коп., з яких: 30 000 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 24 570 грн. 00 коп. заборгованість за процентами.

Як слідує з розрахунку заборгованості по Кредитному договору №938940201 від 17 січня 2021 року, складеному позивачем, з 06 березня 2023 року по 31 серпня 2023 року заборгованість відповідача складала 54 570 грн. 00 коп., з яких: 30 000 грн. 00 коп. заборгованість по основному боргу; 24 570 грн. 00 коп. заборгованість по відсоткам.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом встановлено, що 17 січня 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 938940201. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом.

31 січня 2021 року та 14 лютого 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладені Додаткові угоди до Договору № 938940201 від 17 січня 2021 року, згідно яких продовжено строк, на який був наданий кредит, двічі на чотирнадцять днів.

ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконало взяті на себе зобов`язання та переказало суму кредиту на картковий рахунок відповідача, натомість відповідач умови Договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунків, поданих позивачем, складає 54 570 грн. 00 коп., з яких: 30 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 570 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками.

28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору № 938940201 від 17 січня 2021 року.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем укладено Договір факторингу № 20102022, за яким позивач набув права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору № 938940201 від 17 січня 2021 року.

За таких обставин, оскільки позивач уклавши 20 жовтня 2022 року з ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Договір факторингу № 20102022 набув права грошової вимоги до відповідача по Договору № 938940201 від 17 січня 2021 року, відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в розмірі 54 570 грн. 00 коп., з яких: 30 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 570 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками.

Доводи відповідача про те, що долученими до позову доказами не встановлено отримання і дати отримання ним грошових коштів від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» в розмірі 30 000 грн. згідно Договору № 938940201 від 17 січня 2021 року суд до уваги не приймає, так як позивачем надано копію платіжного доручення № е278206d-с02с-406е-90af-87433f464071 від 17 січня 2021 року, де вказано номер транзакції, сума транзакції, дата та час проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору. Також суд враховує факт укладення відповідачем додаткових угод від 31 січня 2021 року та від 14 лютого 2021 року до Договору № 938940201 від 17 січня 2021 року, з обов`язком сплатити на дату укладання цих Додаткових угод фактично нараховані проценти за користування кредитом, та факт сплати цих процентів 31 січня 2021 року в сумі 2 730 грн. 00 коп. та 14 лютого 2021 року - 2 730 грн. 00 коп. Натомість відповідач заперечуючи отримання ним кредиту доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить, не надав. Суд погоджується з представником позивача ОСОБА_2 , що відповідач не позбавлений був можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства.

Щодо розміру заборгованості суд зазначає, що як слідує з розрахунків заборгованості по Кредитному договору № 938940201 від 17 січня 2021 року складених: ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за період з 17 січня 2021 року по 11 травня 2021 року; ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за період з 11 травня 2021 року по 06 березня 2023 року; ТОВ «ФК «ЄАПБ» за період з 06 березня 2023 року по 31 серпня 2023 року, заборгованість відповідача визначена станом на 25 квітня 2021 року в розмірі 54 570 грн. 00 коп., з яких: 30 000 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 24 570 грн. 00 коп. заборгованість за процентами, з урахуванням сплачених 31 січня 2021 року 2 730 грн. 00 коп. та 14 лютого 2021 року 2 730 грн. 00 коп. В подальшому розмір заборгованості не змінювався.

При цьому, відсотки за кредитом нараховані в межах визначеного Договором № 938940201 від 17 січня 2021 року строку кредитування, з урахуванням його продовження Додатковими угодами від 31 січня 2021 року та від 14 лютого 2021 року, а саме 98 днів (70+14+14) за період з 17 січня 2021 року по 25 квітня 2021 року, та в розмірі, визначеному Договором, з урахуванням порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань.

Доводи відповідача та його представника Дем`яненко Л.П. про те, що позивачем не доведено права вимоги до відповідача суд відхиляє, оскільки на підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» позивачем подано копію Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, копію Додаткової угоди №26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року від 31 грудня 2020 року, копію Додатку №1 Форма реєстру прав вимоги, Додатку №2 Форма Акту повернення права вимоги, копію Реєстру прав вимоги № 133 від 11 травня 2021 року та копію Витягу з Реєстру прав вимоги № 133 від 11 травня 2021 року. А згідно п. 4.1 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, в новій редакції, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу прав вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Відтак, з огляду на надані докази до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 938940201 від 17 січня 2021 року.

Наступне відступлення фактором право грошової вимоги були передбачено п. 5.3.3 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.

На підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до позивача позивачем подано копію Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року та Витяг з Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року. Відповідно до п. 4.1 Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору. Відтак, з огляду на надані докази до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 938940201 від 17 січня 2021 року.

При цьому, приймаючи надані позивачем на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог письмові докази, суд відхиляє заперечення представника відповідача Дем`яненко Л.П. про те, що такі докази подані з процесуальними порушеннями, а відтак не можуть братись до уваги.

Так, відповідно до ст. 179 ЦПК України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

Відповідь на відзив підписується позивачем або його представником.

До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою-п`ятою статті 178 цього Кодексу.

Відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

У частині п`ятій ст. 178 ЦПК України передбачено, що серед іншого, до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Відтак, положення вищезазначеної норми процесуального закону поширюються і на подання відповіді на відзив, до якої сторона, що її подає, має долучити докази на яких ґрунтуються її доводи і заперечення.

Позивачем такі вимоги процесуального закону дотримано та подано до суду разом з відповіддю на відзив письмові докази, на які позивач покликається, як на підставу своїх вимог і які спростовують доводи відповідача, викладені у відзиві.

Щодо не отримання відповідачем жодних повідомлень від первісного і послідуючих кредиторів суд вказує, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач не сплачував заборгованість в повному обсязі за кредитним договором ні позивачу, ні ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» чи ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, відтак суд доходить до висновку про стягнення заборгованості на користь позивача, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 684 грн. 06 коп.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором № 938940201 від 17 січня 2021 року в розмірі 54 570 (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 12 лютого 2024 року.

Суддя О.О. Першко