УХВАЛА

26 лютого 2024 року

м. Київ

справа №299/5655/23

провадження № 61-1938ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мохнюк Руслана Геннадіївна, на постанову Закарпатського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Собослой Г. Г., Кожух О. А., Джуга С. Д., від 17 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини без згоди другого з батьків,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини без згоди другого з батьків.

25 вересня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив зобов`язати ОСОБА_2 надати відеозв`язок ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) побачити його доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 об 11 годині дня, та 15 жовтня 2023 року о 10 годині не менше 5 хвилин, терміново вжити заходи забезпечення позову та зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 не менше 20 фотокарток його доньки ОСОБА_3 за період з січня 2022 по вересень 2023 року на електронну адресу позивача у строк не пізніше 5 днів з дня винесення ухвали.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області

від 26 вересня 2023 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 06 жовтня

2023 року про виправлення описки, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, вжито заходи забезпечення позову та зобов`язано ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 побачити його доньку ОСОБА_3 , 02 жовтня 2023 року

об 11 годині та 15 жовтня 2023 року о 10 годині не менше 5 хвилин, терміново вжито заходів забезпечення позову та зобов`язано ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 не менше 20 фотографій його доньки ОСОБА_3 за період з січня 2022 року по вересень 2023 року на електронну адресу позивача у строк не пізніше 5 днів з дня винесення ухвали.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 вересня 2023 року скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

07 лютого 2024 року через підсистему Електронний Суд ЄСІТС представник ОСОБА_1 - адвокат Мохнюк Р. Г. подала касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2024 року, в якій просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати, а ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 вересня

2023 року залишити в силі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд неправильно застосував норми процесуального права та неправомірно скасував законну ухвалу суду першої інстанції. Вважає, що суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 не бачиться з донькою вже більше 2 років, і одразу дозволити йому виїхати на відпочинок в іншу країну не буде відповідати інтересам дитини, а отже має бути здійснене поступове звикання та спілкування дитини з батьком.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3

частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду про забезпечення позову не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про забезпечення позову є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено, чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричиненню значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед не може бути визначено результат розгляду справи по суті спору.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні зокрема перевірити відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини без згоди матері.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши предмет позову, заявлені вимоги та зміст заяви про забезпечення позову, дійшов загалом правильного висновку, що обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом зобов`язання надати фотознімки та, двічі у жовтні 2023 року, забезпечити комунікацію із дитиною за допомогою відеозв`язку, не є співмірним із заявленими позовними вимогами, а невжиття запропонованих позивачем заходів не може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про надання дозволу на виїзд дитини без згоди матері.

Посилання апеляційного суду на те, що забезпечення позову можливе лише щодо позовів майнового характер є помилковим, однак це не вплинуло на правильність вирішення апеляційної скарги ОСОБА_2 по суті.

Оцінка законності, обґрунтованості та доведеності вимог ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд дитини без згоди матері, при вирішенні питання про забезпечення позову не здійснюється.

Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про забезпечення позову є очевидним, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень у серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні (справа № 299/3874/22).

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області

від 24 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року у справі № 299/3874/22, позов задоволено та зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вільному спілкуванні, вихованні та побаченні зі своєю донькою ОСОБА_3 та повідомляти ОСОБА_1 про місце проживання доньки ОСОБА_3 та про стан здоров`я ОСОБА_3 із наданням медичних документів. Встановлено наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні своєї доньки ОСОБА_3 : - шляхом встановлення систематичних зустрічей кожен другий вікенд (вихідні) місяця з п`ятниці 17:00 год до неділі 18:00 год; - надання можливості спільного відпочинку тривалістю десять днів один раз на кожні шість місяців; - надання можливості щоденного спілкування із використанням відео зв`язку тривалістю 30 хв.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мохнюк Руслана Геннадіївна, на постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2024 року у справі № 299/5655/23.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников