У Х В А Л А

Іменем України

22 лютого 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретарів судового засідання Негірьової О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Старший державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Логвинська Каріна Леонідівна, ОСОБА_2 , на дії державного виконавця, суд -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13.02.2024 призначено скаргу до розгляду.

Скаржник обґрунтовує скаргу тим, що у старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Логвинської К.Л., перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1. Скаржник не погоджується з діями державного виконавця, які полягають у відкритті виконавчого провадження №73714485. Оскільки рішення суду, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, не набрало законної сили. Скаржником, на рішення суду, була подана апеляційна скарга. Зазначає, що неправомірні дії державного виконавця призвели до зняття з його рахунку грошових коштів.

У зв`язку з викладеним скаржник просить суд скасувати постанову старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Логвинської К.Л від 05.01.2024 про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1. Визнати дії старшого державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Логвинської К.Л., із стягнення із скаржника ОСОБА_1 грошових коштів по виконавчому провадження № НОМЕР_1 неправомірними.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились. До суду від представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Фєтісова Є.П. надійшла заява про розгляд скарги за відсутності скаржника. Просили суд скаргу задовольнити в повному обсязі.

Суб"єкт оскаржування, старший державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Логвинська К.Л. в судове засідання не з"явилась. Однак від головного державного виконавця Вахрушевої Р.М. подано до суду заяву з проханням слухати скаргу без участі державного виконавця, просили прийняти законне рішення.

Також, державний виконавець надала суду належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Заінтересована особи ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Причину неявки суду не повідомляла.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені та підтверджені матеріалами справи наступні факти та їм правовідносини.

13.12.2023 рішенням Деснянського районного суду міста Києва, по справі №754/14256/23, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2272,00грн прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з 06.10.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2833,00грн прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з 06.10.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Визначено допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяці.

21.12.2023 ОСОБА_6 було видано виконавчий лист по справі № 754/14256/23. У виконавчому листі зазначено, що рішення в частині негайного виконання набрало законної сили 13.12.2023.

25.12.2023 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від ОСОБА_2 надійшла заява про відкриття виконавчого провадження.

05.01.2024 старшим державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Логвинською К.Л., відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа № 754/14258/23.

05.01.2024 старшим державним виконавцем прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

10.01.2024 старшим державним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

20.02.2024 старшим державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 754/14256/23.

09.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до старшого державного виконавця із заявою про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та припинення стягнень за виконавчим документом у зв`язку із переглядом справи в апеляційному порядку.

21.02.2024 старшим державним виконавцем була надана відповідь ОСОБА_1 , відповідно до якої зазначено, що згідно виконавчого документа, судом допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. По виконавчому провадженню №73714485 стягувачу перераховано 496,45грн, що унеможливлює винесення постанови про зупинення виконавчого провадження.

Також зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову, не пізніше наступного дня, з дня отримання судового рішення. Однак станом на 21.01.2024 рішення апеляційного суду до Відділу не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з положенням ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, в тому числі: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

У статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно із ч. 4, 8, 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику в тому числі у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, визначено особливості виконання рішень про стягнення аліментів.

Пункт 2,4 розділу XVI Інструкції, зокрема, передбачає, що виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу Х цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 3 розділу Х Інструкції, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Копія зазначеної постанови залишається у виконавчому провадженні на контролі.

Згідно із ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом установлено, що старшим державним виконавцем було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Так державним виконавцем, всі прийняті постанови, в рамках ВП №73714485, були направлені сторонам виконавчого провадження, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Крім того, державним виконавцем було проведено стягнення з доходів боржника, саме в межах суми платежу за один місяць, яка повинна становити 594,02грн. Однак стягнута з боржника сума коштів в розмірі 496,45грн, навіть не покрила суму аліментів за один місяці.

Згідно із ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Отже суд дійшов до висновку, що дії старшого державного виконавця Логвинської К.Л., з виконання судового рішення в частині негайного стягнення аліментів за один місяць, не порушили права та інтереси ОСОБА_1 , а навпаки запобігли можливості застосування відповідальності до боржника за невиконання рішення суду саме в частині негайного виконання.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державному виконавцю, на момент прийняття постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, не було відомо що рішення буде оскаржено боржником.

Крім того, самим боржником, аж до 09.02.2024, не було вчинено жодних дій, для повідомлення державного виконавця про оскарження рішення суду, на підставі якого відбувається примусове стягнення. При тому, що в своїй скарзі скаржник зазначає, що йому ще в січня 2024 стало відомо про списання з його рахунку коштів.

Суд звертає увагу, що а ні в матеріалах виконавчого провадження, а ні в матеріалах скарги на дії державного виконавця, яка подана до суду, скаржником не надано належну ухвалу про відкриття апеляційного провадження. А лише додано роздруківку про рух справи № 754/14256/23 з сайту Київського апеляційного суду.

А тому суд критично ставиться до твердження ОСОБА_1 про те, що державним виконавцем порушуються його права та законні інтереси, шляхом відкриття виконавчого провадження та здійснення в ньому виконавчих дій. Оскільки виконавцем дотримано всіх необхідних дій, передбачених законодавством.

Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ( "Горнсбі проти Греції" (Hornsby V. Greece), від 19.03.1997, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці без неналежних затримок (у справі "Фуклев проти України", заява N 71186/01). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці ( "Чіжов проти України" п. 40).

Отже аналізуючи зазначене вище, суд дійшов до висновку що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, статтями 247, 258-260, 447-453 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У скарзі ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Старший державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Логвинська Каріна Леонідівна, ОСОБА_2 , на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 22.02.2024.

Суддя В.В. Бабко