Справа № 397/1406/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.02.2024 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Максимовича І.В.,

секретаря судового засідання - Рум`янцевої О.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Олександрівська державна нотаріальна контора Кіровоградської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду до суду з позовом, в якому просять визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позову позивачі вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у селищі Олександрівка померла їх мати ОСОБА_2 . Після смерті останньої відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на будинок та земельні ділянки. Вони є єдиними спадкоємцями першої черги, спору між ними щодо розподілу спадкової маси після смерті матері не існує. У встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса не зверталися, так як вважали що на період дії воєнного стану, запровадженого на підставі Указу Президента України, строк для прийняття спадщини зупинився і в подальшому вони зможуть в будь-який час оформити спадщину. Мати проживала в будинку по АДРЕСА_1 . Після її смерті в будинку почав проживати ОСОБА_3 , який на початку листопада 2023 прибираючи в будинку та перебираючи папери знайшов заповіт складений 09.02.2017 року яким мати заповіла зокрема ОСОБА_1 земельну ділянку №0322, площею 3,6675 га, а ОСОБА_3 земельну ділянку №0315 площею 3,0329 га. Крім того, матері належав житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями по АДРЕСА_1 , який вона прийняла в спадщину після смерті їх батька. Знайшовши заповіт, вони звернулися до Олександрівської державної нотаріальної контори Кіровоградської області щодо порядку прийняття спадщини і оформлення спадкових прав після смерті матері. Листом нотаріус повідомила, що вони не були прописані та не проживали разом з матір`ю на час відкриття спадщини і ними не була подана заява про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк, тому нотаріус рекомендувала звернутися до суду за визначенням додаткового строку достатнього для прийняття спадщини.

Ухвалою судді від 04.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. (а.с.25-26).

Позивачі у підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. (а.с. 38).

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнав повністю (а.с.39).

Третя особа у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень проти позову не має (а.с. 37).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи клопотання відповідача про те, що визнає позовні вимоги позивачів, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу без участі сторін, за наслідками чого у підготовчому судовому засіданні винести рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтовані та не суперечать законодавству, яке регулює спадкові правовідносини.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився позивач ОСОБА_1 , а 18.01.1977 позивач ОСОБА_3 . Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 14.04.1973 та НОМЕР_2 від 11.02.1977 року їхніми батьками зазначені: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_2 (а.с. 11, 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 06.07.2022 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 16).

За свого життя ОСОБА_2 склала заповіт яким зробила таке заповітне розпорядження: належну їй земельну ділянку № НОМЕР_4 , площею 3,6675 га, що розташована на території Івангородської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області заповіла ОСОБА_1 , а земельну ділянку № НОМЕР_5 площею 3,0329 га, що розташована на території Івангородської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області заповіла ОСОБА_3 . Вказаний заповіт посвідчений 09.02.2017 приватним нотаріусом Олександрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуном В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 95 (а.с. 17-18).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2006 року ОСОБА_2 належав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 , який вона отримала у спадщину після смерті свого чоловіка та батька позивачів ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 15).

Листом від 14.11.2023 № 353/01-16 Олександрівська державна нотаріальна контора Кіровоградської області повідомила позивачів, що згідно довідки №3133 виданої 13 листопада 2023 року Олександрівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 27 грудня 1975 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала одна. Водночас зазначеним листом нотаріус повідомила позивачів про те що, якщо вони не були прописані та не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та ними не була подана заява про прийняття спадщини у встановлений Цивільним кодексом України шестимісячний строк (а саме стаття 1270) позивачам необхідно звернутися до суду за визначенням додаткового строку достатнього для прийняття спадщини (а.с. 19).

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частинами 1 та 2ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначеніст. 1272 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до свого внутрішнього переконання суд оцінює всі наведені спадкоємцями фактичні обставини справи в сукупності та визначає, чи є та чи інша причина пропуску строку поважною, адже закон не наводить чіткого переліку причин пропуску такого строку, які слід вважати поважними: вочевидь, що позивачі не були обізнані про наявність заповіту та не могли звернутися із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки, тому строк для прийняття спадщини пропущено позивачем з поважних причин.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

У матеріалах справи відсутні дані щодо вчинення дій для повідомлення позивачів про відкриття спадщини, здійснення виклику позивачів як спадкоємців за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно також враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачі свої вимоги обґрунтовувують тим, що у встановлений законом шестимісячний строк не звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що про існування заповіту їм стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 та ч.3 ст.1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до свого внутрішнього переконання суд оцінює всі наведені спадкоємцем фактичні обставини справи в сукупності та визначає, чи є та чи інша причина пропуску строку поважною, адже закон не наводить чіткого переліку причин пропуску такого строку, які слід вважати поважними.

Вочевидь, що позивачі не були обізнані про наявність заповіту та не могли звернутися із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки.

Оцінюючи доводи позивачів та надані ними докази в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку є поважними.

Крім того, суд враховує, що визнання поважними причин пропуску позивачами строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення їм додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст.3 ЦК України).

Водночас відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном.

Враховуючи встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності та беручи до уваги те, що позивачі захистити своє порушене право в інший спосіб, крім як звернутися до суду з позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не можуть, відповідач не заперечив проти задоволення позову, суд приходить до висновку про визнання причин пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, та вважає необхідним визначити позивачу додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, а саме тривалістю один календарний місяці.

За клопотанням позивачів суд не вирішує питання відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Олександрівська державна нотаріальна контора Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , додатковий строк для подання заяв про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

На рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду.

Позивач 1: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_6 .

Позивач 2: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_7

Відповідач: Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, місце знаходження: 27300 Кіровоградська область, Кропивницький район, смт. Олександрівка, вул. Незалежності України,78, код ЄДРПОУ - 04364035.

Третя особа: Олександрівська державна нотаріальна контора Кіровоградської області. місце знаходження: 27300 Кіровоградська область, Кропивницький район, селище Олександрівка, вул. Незалежності України, 27 код ЄДРПОУ - 02884598.

Суддя: І.В. Максимович