Справа № 168/184/24
Провадження № 2/168/112/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 лютого 2024 року смт. Стара Вижівка

Суддя Старовижівського районного суду Волинської області Сухоручко Ю.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

18.12.2023 року ТОВ «Волиньгаз збут» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 3 111,46 грн. за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: юридичною особою розмір ставки судового збору встановлено у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень.

Отже, розмір судового збору за подання заяви про видачу судового наказу становить 3028 гривень.

До заяви додано копію платіжної інструкції №159 від 30 січня 2024 року, згідно з яким сплачено судовий збір в сумі 2 759, 60 грн, призначення платежу судовий збір за позовом ТОВ «ВЕЗ». Тобто сума судового збору не відповідає вимогам закону.

Також платіжне доручення № 3457 від 17 жовтня 2023 року на суму 268,40 грн. зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України як судовий збір сплачений по іншій судовій справі, а саме: за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_6 заборгованості (№ справи168/1134/23). За результатами розгляду заяви у даній справі суддею Старовижівського районного суду Волинської області винесено ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Разом з тим, 20 січня 2024 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Волиньелектрозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, тобто до інших відповідачів.

Крім того, частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про судовий збір» від 8липня 2011року №3674-VI передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з ч.2 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року №1591-IX, платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Відповідно до п.37 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої Постановою правління Національного банку від 29.07.2022 № 163, платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача (або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Пунктом 40 Інструкції визначено, що платник має право ініціювати платіжну операцію за фактичного платника та/або на користь фактичного отримувача коштів шляхом надання платіжної інструкції надавачу платіжних послуг платника. Платіжна інструкція, крім обов`язкових реквізитів, визначених у пункті 37 розділу II цієї Інструкції, повинна містити: 1) унікальний ідентифікатор фактичного платника або найменування/ прізвище, власне ім`я. по батькові (за наявності), код фактичного платника та/або 2) унікальний ідентифікатор фактичного отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код фактичного отримувача.

З огляду на вищевикладене, суд звертає увагу, що одним з обов`язкових реквізитів платіжного документу є призначення платежу, а також найменування отримувача, код отримувача та номер його рахунку, найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Відповідно до п. 41 Інструкції, платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Крім того, Верховний Суд, зокрема, в ухвалі від 31 травня 2018 року у справі № 922/496/17 та у постанові від 19 січня 2019 року у справі № 905/1057/18 звернув увагу на обов`язковість правильного оформлення платіжного документу, який підтверджує сплату судового збору та вказав, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Проте, у платіжних інструкціях №159 від 30 січня 2024 року, згідно з яким сплачено судовий збір в сумі 2 759, 60 грн, № 3457 від 17 жовтня 2023 року на суму 268,40 грн. у реквізиті «Призначення платежу» зазначено: «судовий збір за позовом ТОВ «ВЕЗ», Старовижівський районний суд Волинської області». При цьому, прізвище відповідача (відповідачів) до якого (яких) позивач звертається із позовною заявою, у цій платіжних інструкціях не вказане, суть позову (заяви) також не зазначено.

Враховуючи наведене, інформація, яка б надавала можливість ідентифікувати, що саме за подачу позовної заяви, відповідачами за якою є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , позивачем сплачено судовий збір, відсутня, а отже суддя дійшов до висновку про те, що додана позивачем платіжна інструкція від 17.10.2023 року №3457 не є належним доказом сплати судового збору за даною позовною заявою.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивачем долучено до позовної заяви про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію платіжне доручення, яке було долучено під час розгляду іншої справи, вважаю за необхідне надати позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію без руху для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.163, 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію - залишити без руху.

Надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, а саме: надати суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору у розмірі 268,40 грн.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів ГУК у Волин.об/смт Ст.Вижівка/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0003544, Код класифікації доходів бюджету 22030101, Призначення платежу «судовий збір за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, Старовижівський районний суд Волинської області»

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків, позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Ю. О. Сухоручко