печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Соколова О.М.

при секретарі судового засідання: Шевченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу адвоката Тараскіної Катерини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року адвокат Тараскіна Катерина Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 (далі- Скаржник, Боржник) звернулася до суду зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та просила суд визнати протиправними дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який накладено в межах виконавчого провадження НОМЕР_2; зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який накладено в межах виконавчого провадження НОМЕР_2.

В обґрунтування скарги зазначено, що на виконанні у Печерському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису №615 від 10.06.2010 року.

13.07.2010 року виконавче провадження було відкрито. 14.02.2011 року внесено запис про обтяження, а саме накладено арешт на все майно Боржника (реєстраційний номер обтяження 10827314). 14.06.2011 року керуючись пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. Натомість, станом на день звернення зі скаргою арешт з майна скаржника не знято. З відповіді Печерського відділу ДВС вбачається, що вказане виконавче провадження було знищено на підставі п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 № 2274/5 строк зберігання яких завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 (три) роки.

Зважаючи на грубе порушення прав скаржника, як власника майна, обмеження його у праві вільного володіння та користування, останній вимушений звернутися за захистом своїх прав із даною скаргою до суду.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, проте подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За наведених обставин враховуючи скороченні строки розгляду скарги, та те що справа тривалий час знаходиться в провадженні, суд визнав можливим розглянути скаргу за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 448 ЦПК України встановлено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У відповідності до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Матеріалами справи встановлено, що на виконанні у Печерському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису №615 від 10.06.2010 року, що видав Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Щадко О.І. про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності 1/3 частина ОСОБА_2 та 2/3 частини ОСОБА_1 на користь ВАТ «Біг Енергія».

13.07.2010 року постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Марченко Олександром Анатолійовичем відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого напису №615 виданого 10.06.2010 року.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 14.02.2011 року внесено запис про обтяження, а саме накладено арешт на все майно Боржника (реєстраційний номер обтяження 10827314).

14.06.2011 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Марченко О.А. керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

12.07.2011 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Марченко О.А. прийнято постанову про звільнення майна боржника з-під арешту, а саме: звільнити з-під арешту наступне майно: 2/3 частини кв. АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 .

19.07.2011 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Марченко О.А. прийнято постанову про звільнення майна боржника з-під арешту, а саме: звільнити з-під арешту наступне майно: 2/3 частини кв. АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 .

З відповіді Печерського відділу ДВС від 19.06.2023 року, наданої на адвокатський запит, вбачається, що вказане виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 було знищено на підставі п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 № 2274/5 строк зберігання яких завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 (три) роки.

Пункт 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) передбачав, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частина 3 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини згідно з частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» є: 1) отриманих виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням, 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову. 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову, 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром". державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) передбачала, що у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні за змістом норм и містяться у Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, відповідно до частини 1 статті 40 якого у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Отже чинна на момент закінчення виконавчого провадження редакція статті 50 Закону передбачала прямий обов`язок для виконавця зняти арешт з майна одночасно із закінченням виконавчого провадження.

Так, відповідно до матеріалів справи, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №358230598 від 13.12.2023 року наразі заборона на все нерухоме майно Скаржника досі наявна в реєстрі. Зокрема реєстраційний номер обтяження 10827314, зареєстровано 14.02.2011 року реєстратором Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження: постанова про відкриття, НОМЕР_2, 13.07.2010, ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві, д/в Марченко О.А.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України власних володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 Цивільного кодексу України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про часткове задоволення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 11, п. 3 ч. 1 ст. 18, ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката Тараскіної Катерини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити частково.

Зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який накладено в межах виконавчого провадження НОМЕР_2.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Про виконання ухвали повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду.

Ухвала суду може бути оскаржена через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня проголошення. Особам, які не були присутні під час проголошення, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Соколов