Справа № 373/1977/22
Номер провадження 2/541/260/2023
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 квітня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Переяславської міської ради,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Переяславської міської ради, який до початку розгляду справи по суті був уточнений.

В обґрунтування позовних вимог заначила, що в період з 23 липня 2005 року по 07 липня 2010 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дитина ОСОБА_4 . З січня 2008 року відповідач перестав проживати разом з позивачкою та дитиною, участі у вихованні сина не приймає. Ніяким чином не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться навчанням, станом здоров`я, тому просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо його неповнолітнього сина.

Позивачка, її представник в судовому засіданні позовні вимоги просили задовольнити з викладених у позові підстав, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до положень ч. 1 ст. 128 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив заяву, в якій просив провести судове засідання у його відсутність, напдав рішення виконавчого комітету Переяславської міської ради № 148-08 від 18 квітня 2023 року, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав № 148-08 від 18 квітня 2023 року.

Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши позивачку, її представника, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 07 липня 2006 року виконкомом Серебрянської сільської ради Артемівського району Донецької області; свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 06 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Артемівському району Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 02; свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , видане 07 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Артемівському району Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 63; свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 , видане 15 січня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 09; рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області про розірвання шлюбу від 07 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили 31 жовтня 2014 року; свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 , видане 22 лютого 2020 року Жданівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №2) (а.с. 78-83).

У відповідності з характеристикою від 02 березня 2023 року, виданої на учня ОСОБА_4 , він навчався у 8, 9 класі Лиманського НВК «гімназія ЗОШ І ступеня» Лиманської міської ради Донецької області, зарекомендував себе старанним учнем. Мати дитини цікавилася навчальним процесом та життям дитини. ОСОБА_3 не приймав участі у вихованні сина, не цікавився навчанням та його поведінкою, не спілкувався з класним керівником та учителями (а.с. 86).

Згідно з характеристикою, наданою директором Лиманського професійно-технічного училища Куліш А., ОСОБА_4 навчається в училищі з 01 вересня 2021 року. Мати приділяє належну увагу сину, спілкується з педагогами, цікавиться навчальним процесом. Його батько ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його навчанням (а.с. 87).

Відповідно до розрахунків заборгованості по виконавчому листу № 2-1545 від 06 лютого 2008 року, складених державними виконавцями, ОСОБА_3 має заборгованість по сплаті аліментів на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 190 070 грн. Заборгованість виникла за період з 21 січня 2008 року по 09 лютого 2023 року (а.с. 90-95).

За несплату аліментів постановою суду від 30 липня 2021 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 183-1 КУпАП, на нього накладено стягнення у виді 160 годин громадських робіт (а.с. 97-99).

В акті депутата Переяславської міської ради Марченка В.М. № 34 від 16 лютого 2023 року зазначено, що ОСОБА_3 участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина не приймає (а.с. 88).

За змістом ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі, коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя.

У відповідності зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між особою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

У висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Переяславської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав № 148-08 від 18 квітня 2023 року зазначено, що ОСОБА_1 проживає разом із сином ОСОБА_4 з 17 травня 2022 року у м. Переяславці, вони мають статус внутрішньо перемішених осіб. За цей час ОСОБА_3 участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина не приймав. З`ясувати думку самого ОСОБА_3 не виявилось за можливе, комісія не мала змоги детально з`ясувати усі обставини у справі, а також поставити запитання та отримати відповіді на них, оскільки місце його проживання невідоме. З урахуванням зазначеного орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Доказів на спростування наведених фактів відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

П. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не виконує своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , участі в його вихованні не приймає, не турбується про здоров`я дитини. Фінансової допомоги для виховання та утримання не надає, не виявляє у відношенні до нього батьківської турботи, що вказує на неналежне виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування батьківськими обов`язками, в розумінні законодавчих положень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим і таким, що відповідає інтересам дитини, тому підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 206, 263, 265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Переяславської міської ради, задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання як внутрішньо переміщена особа, адреса: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса місця проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 27 квітня 2023 року.

Суддя: О. М. Вірченко