Справа № 274/6875/23
Провадження № 2-о/0274/149/23
УХВАЛА
Іменем України

14.11.2023 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., при секретарі Рудич М.О., заявниці, представника заявниці ОСОБА_1 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Міністерство оборони України, Бердичівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту батьківства -

в с т а н о в и в :
03.10.2023 ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 звернулася до Бердичівського міськрайонного суду з заявою про встановлення факту батьківства, відповідно до якого просить суд встановити факт батьківства ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; внести зміни в актовий запис №1497 від 20.11.2007 зазначивши ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4 .
Заява мотивована тим, що встановлення факту батьківства необхідно заявниці для захисту прав дитини, зокрема, призначення пенсії у зв"язку з втратою годувальника в управлінні Пенсійного фонду в Житомирській області та отриманні одноразової грошової допомоги у передбаченому законом порядку від Міністерства оборони України.
31.10.2023 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Єфремової О.В. на адресу суду надійшла заява про закриття провадження у справі оскільки у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно - правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.
01.11.2023 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Кобернюк І.В. на адресу Бердичівського міськрайонного суду скеровано заяву про розгляд справи без участі представника управління.
01.11.2023 від представника Міністерства оборони України Д. Балтака на адресу Бердичівського міськрайонного суду скеровано клопотання про закриття провадження у справі, оскільки розгляд справи слід проводити в порядку адміністративного судочинства, звернення заявниці пов"язане з доведенням наявності підстав для визнання ( підтвердження) за нею певного соціально - правового статусу ( отримувача одноразової грошової допомоги у зв"язку із загибеллю військовослужбовця) і не пов"язана з будь-якими цивільними правами та обов"язками, їх виникненням, існуванням та припиненням.
В судовому засіданні представник заявниці заперечив проти задоволення заяви та клопотання про закриття провадження у справі, з тих підстав, що подана ними заява про встановлення факту батьківства розглядається в порядку цивільного судочинства незалежно від підстав для яких потрібно встановлювати даний факт.
Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з"явився, причину неявки суду не повідомлено.
Від представника Бердичівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.
Суд, оголосивши заяву та клопотання про закриття провадження у справі, вислухавши думку представника заявниці ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Згідно ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно із статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіально сті й спеціалізації та визначається законом.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.
Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.
Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 СК України.
Відповідно до приписів статті 315 ЦПК України, судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
Згідно пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.
В поданій до суду заяві ОСОБА_2 вказувала, що вона разом із ОСОБА_6 проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2005 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_4 . Оскільки вони на момент народження дочки не перебували у шлюбі, відомості про батька в актовому записі про народження дитини записані зі слів матері. У зв`язку з чим просить встановити факт батьківства після смерті ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі і для оформлення пенсії по втраті годувальника.
У заяві про встановлення факту батьківства, заявницею стверджується, що заява про встановлення факту батьківства подається для створення умов здійснення дитиною особистих майнових прав. Встановлення факту батьківства необхідно заявниці в тому числі і для подальшого права на отримання пенсії та пільг, а саме для призначення та отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника.
Частиною 1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.
Про обов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
На підставі статті 36 Закону України "Про обов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Заявниця позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити даний факт. Отже, факт про встановлення якого просить заявниця, має юридичне значення. При цьому чинне законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження цього факту, його встановлення не пов`язується з вирішенням спору, а є необхідним для подальшого подання заявницею документа, що засвідчував би наявність сімейних відносин між її дочкою і померлим ї батьком з метою призначення пенсії по втраті годувальника.
Отже заява про встановлення факту встановлення батьківства з метою призначення пенсії по втраті годувальника дійсно підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Однак заявницею в заяві зазначено дві мети для встановлення даного юридичного факту, і інша, окрім призначення пенсії по втраті годувальника, отримання одноразової грошової допомоги у передбаченому законом порядку від Міністерства оборони України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Суб`єкт владних повноважень -орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
З аналізу вказаних процесуальних норм слідує, що до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.
Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Такі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21).
Зі змісту заяви ОСОБА_2 вбачається, що заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства її дитини із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 у порядку окремого провадження та зазначила, що встановлення даного факту необхідне їй для отримання пенсії в зв"язку з втратою годувальника та отримання соціального захисту, у тому числі відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Вимога заявниці у цій справі пов`язана з доведенням наявності підстав для призначення та виплати окрім того і соціальних платежів відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" , заявлена саме у зв`язку з виплатою відповідних коштів, як членами родин загиблих під час бойових дій та регулюється, в тому числі, й Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).
Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).
Приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання справи про встановлення факту) не повинен використовуватися учасниками для оцінки обставин, які становлять предмет доказування у адміністративному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.
Аналогічний правовий висновок також зроблено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023 року у справі №214/1309/21, де вказано, що встановити факт родинних відносин для користування та одержання пільг, визначеними державою для членів родин загиблих під час бойових дій можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції. В адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а є передумовою задоволення адміністративного позову.
У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 зазначеної постанови від 30 січня 2020 року зазначила про таке: "33. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. 34. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній."
За таких обставин вбачається, що між заявницею та Міністерством оборони України виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею та її дитиною певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявниці, її дитини, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.
Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні певного соціального статусу її малолітньої дитини. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.
З урахуванням наведеного, вимога заявниці про встановлення факту батьківства військовослужбовця ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою отримання одноразової допомоги згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.
За таких обставин необхідно закрити провадження у справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства, роз"єднати вимоги заявниці в залежності від мети поданої заяви суд не має можливості, оскільки це не передбачено ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відтак у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження у даній справі підлягає закриттю.
Керуючись ст. ст. 4,12- 13, 76-81, 89, 258-261, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Заяву представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Єфремової О.В. про закриття провадження у справі та клопотання представника Міністерства оборони України Д. Балтака про закриття провадження у цивільній справі задовольнити.
Провадження у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Міністерство оборони України, Бердичівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту батьківства - закрити.
Роз`яснити заявниці її право подати позов на загальних підставах в порядку адміністративного судочинства.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Повний текст ухвали суду виготовлено 17.11.2023 року
Головуючий Т.М. Вдовиченко