ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м.Суми

Справа №591/1234/23

Номер провадження 22-ц/816/1690/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2023 року, ухвалене у складі судді Сидоренко А.П. у м. Суми, повний текст якого складено 02 серпня 2023 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частини від заробітку (доходу) батька, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісяця; аліменти виплачувати матері дитини ОСОБА_2 , починаючи з 14 лютого 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 13 травня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 грудня 2012 року розірвано.

У період шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2018 року по справі №591/4281/18 стягнуто з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 25 липня 2018 року.

На 01 грудня 2022 року боржник сплачує аліменти на дитину щомісяця в сумі 1372 грн 50% прожиткового мінімуму на дитину, заборгованості по аліментам у відповідача немає.

Зазначала, що на даний момент неповнолітня дочка потребує значно більше коштів на утримання та розвиток, так як ціни на продукти харчування та речі значно зросли. Крім того, дитина навчається в школі, займається спортом, відвідує спортивну секцію хокею на траві і тому їй необхідно посилено харчуватися, придбавати одяг та інше, а коштів в сумі 1370 грн, які відповідач сплачує щомісячно, не достатньо для гармонійного розвитку дитини.

На даний час відповідач проходить службу в ЗСУ, де отримує гарне грошове забезпечення, матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому, крім аліментів, надавати дитині матеріальну допомогу, яку відповідач з моменту розлучення не надає, а сплачує лише 50% прожиткового мінімуму на дитину.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2018 року у справі № 591/4281/18.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з часу набрання рішенням суду законної сили.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1073 грн 60 коп. судового збору.

Судовий наказ Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2018 року у справі № 591/4281/18 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкликано після погашення заборгованості зі сплати аліментів за період до набрання цим рішенням законної сили.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу).

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено, що розмір аліментів, стягуваних судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми, є недостатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, ОСОБА_2 не доведено підстав погіршення її матеріального стану та стану здоров`я.

Зазначає, що судом не взято до уваги його незадовільний стан здоров`я, оскільки наявність захворювань потребує додаткових витрат.

Стверджує, що його сімейний стан змінився, він одружився, на даний час на його утриманні перебуває син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка дружини від першого шлюбу ОСОБА_5 . Також він має непрацездатних батьків похилого віку, які мають ряд захворювань, у зв`язку з чим потребують додаткової матеріальної допомоги.

В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, позивачем подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

У відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 274 та ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних правовідносин, крім спорів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, щоз 13 травня 2009 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 грудня 2012 року у справі № 1805/11832/2012 розірвано (а.с. 8-9).

Сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2018 року по справі №591/4281/18 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 25 липня 2018 року, на користь матері ОСОБА_2 (а.с. 10-11).

Зміна прізвища позивачки з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 10 лютого 2018 року, серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

З довідки Сумської обласної дитячо-юнацької спортивної школи № 81 від 03 лютого 2023 року вбачається, що учениця 7-В класу ОСОБА_3 відвідує спортивну секцію хокей на траві (а.с. 14).

14 березня 2023 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 (а.с. 32).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_9 , батьком якого є ОСОБА_1 (а.с. 33).

Згідно наданої медичної документації син відповідача ОСОБА_9 має вроджену аномалію опорно-рухової системи (а.с. 34- 35).

Дружина відповідача має дочку від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 50).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08 березня 2023 року № 14.6-32/7148 Конотопського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального відділення вбачається, що за виконавчим листом №2-579/2011, виданого Шосткинським міськрайонним судом Сумської області про стягнення аліментів з ОСОБА_10 у розмірі частини доходу щомісяця на утримання доньки ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття, стягувач: ОСОБА_8 , станом на 01 березня 2023 року мається заборгованість у розмірі 190 390 грн 19 коп. (а.с. 51).

Згідно з довідкою Конотопського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального відділення від 08 березня 2023 року № 18.6-31/7024, ОСОБА_8 дійсно не отримувала аліменти з ОСОБА_10 з 01 серпня 2022 року по 01 березня 2023 року за виконавчим листом № 2-579/2011, що виданий 06 червня 2011 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області про стягнення аліментів з ОСОБА_10 у розмірі частини доходу щомісяця на утримання доньки ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття, стягувач: ОСОБА_8 (а.с. 52).

Відповідно до виписок з медичних карток, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 29 січня 2016 року по 29 лютого 2016 року, а також з 19 травня 2022 року по 27 травня 2022 року (а.с. 48-49).

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 від 15 березня 2023 року № 1038, ОСОБА_1 проходить службу у військовій часині НОМЕР_2 , грошове забезпечення за період з 01 вересня 2022 року по 28 лютого 2023 року складає 102 416 грн 47 коп. (а.с. 53).

На запит суду Головне Управління ДПС у Сумській області надало суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів сторін у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період ІІІ кварталу 2018 року по 4 квартал 2022 року (а.с. 75-80, 81-85).

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що майновий стан відповідача покращився, а тому необхідно змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2018 року у справі № 591/4281/18 та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з часу набрання рішенням суду законної сили.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що з моменту видачі судового наказу Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2018 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму змінився матеріальний стан платника аліментів, оскільки ОСОБА_1 отримує грошове забезпечення.

ОСОБА_1 не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження неможливості виконувати свій обов`язок по утриманню дитини у визначений судом спосіб та розмір.

Колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).

Крім того, нормами Сімейного кодексу України встановлено принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, а також передбачено здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей.

За встановлених обставин справи та вимог закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини необхідно змінити спосіб та розмір аліментів, які стягуються судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2018 року на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів враховано те, що на його утриманні знаходиться малолітній син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що незадовільний стан здоров`я відповідача потребує додаткових витрат, оскільки ним не доведено необхідність понесення додаткових матеріальних витрат на лікування.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що на утриманні відповідача перебувають непрацездатні батьки, оскільки батьки є особами пенсійного віку та отримують пенсію. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що батьки знаходяться на утриманні відповідача.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем того, що розмір аліментів розмір аліментів, стягуваних судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми, є недостатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказування.

Із урахуванням цього, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру шляхом зміни способу їх стягнення.

Відтак, на думку колегії суддів, визначений судом першої інстанції розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам дитини та забезпечуватиме необхідний рівень життя достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку та не спричинить порушення принципу рівності обов`язку обох батьків щодо участі в утриманні дитини до його повноліття.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов