Провадження № 2/554/4345/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Проскурня Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в грудні 2021 року звернулися до Московського районного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності, в якому просять визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлені вимоги позивачі обґрунтували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . За свого життя заповіт не складав. На день смерті ОСОБА_4 проживав разом з позивачами та відповідачем. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить, зокрема, квартира АДРЕСА_1 . Інше спадкове майно на території України відсутнє.

Спадкоємцями ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_1 та сини - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцями підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвами про народження.

У жовтні 2021 року представник позивачів звернувся до Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 . Постановою державного нотаріуса Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори від 25.10.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Відповідач утримує та не надає документи на квартиру, відмовився приїздити до України для оформлення спадщини.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 02.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

17.12.2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій позивач просить визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . За свого життя заповіт не складав. На день смерті ОСОБА_4 проживав разом з позивачами та відповідачем. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить, зокрема, квартира АДРЕСА_1 . Інше спадкове майно на території України відсутнє.

Спадкоємцями ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_1 та сини - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцями підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвами про народження.

Вказав на те, що він не утримує документи на квартиру, та ніколи їх не мав. Ймовірно вказані документи були втрачені. Враховуючи, що правовстановлюючі документи на квартиру були втрачені, а позивачі за первісним позовом вже звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, вважає, що захистити свої права ОСОБА_3 може виключно в судовому порядку, шляхом пред`явлення зустрічного позову.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2022 року прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_3 , об`єднало в одне провадження вимоги за первісним та зустрічними позовними вимогами.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 01.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду справу по суті.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 07.03.2023 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09.06.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник до суду не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи без участі, підтримання позову та визнання зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник до суду не з`явилися, в наданій заяві представник просив про розгляд справи у відсутність, первісні позовні вимоги визнає повністю, зустрічний позов підтримує.

Суд, у відповідності до вимог ст.211 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає первісний позов та зустрічний позов такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.12 свідоцтво про смерть).

Спадкоємцями ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_1 та сини - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Родинний зв`язок між спадкодавцем та спадкоємцями підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвами про народження (а.с.14,67 свідоцтва про народження; а.с.13 свідоцтво про шлюб).

За життя ОСОБА_4 був власником квартири АДРЕСА_1 . яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.1996 року, посвідченого Першою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий №2-4137 (а.с.71-72 інформаційна довідка; а.с.19-20 технічний паспорт).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1217 та ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 вказаної статті спадщина належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Частиною 1 ст.1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на нерухоме майно.

Згідно матеріалів справи, позивачі та відповідач фактично прийняли спадок після померлого чоловіка та батька, оскільки проживали разом з ним на день смерті.

Постановою державного нотаріуса Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори від 25.10.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.17).

В контексті звернення сторін до суду з позовами про визнання права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Так, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно з ст.317 ч.ч.1,2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В той же час, відповідно до ст.319 ч.ч.1,2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно матеріалів первісного та зустрічного позовів, сторони на момент смерті ОСОБА_4 проживали разом з ним.

Таким чином, виникла ситуація при якій, документи, подані спадкоємцями, є неприйнятними на думку державного нотаріуса, тому сторони не можуть набути право власності на зазначене майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.

Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК).

За даних обставин суд приходить до висновку, що права сторін на спадщину є доведеними, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З доводів позовних заяв вбачається, що сторони є спадкоємцями першої черги за законом, фактично прийняли спадок після померлого чоловіка та батька, інших спадкоємців немає, спору про майно немає.

Згідно з ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами загального провадження.

Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом після померлого ОСОБА_4 (щодо квартира АДРЕСА_1 ), які претендують на дане спадкове майно, є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які прийняли спадщину, однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідних свідоцтв про право на спадщину, не можуть оформити своє право на спадкове майно.

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.

Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог сторін про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Суддя А.М. Чуванова