Справа № 504/3154/22
Провадження по справі № 2/129/425/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" серпня 2023 р. Гайсинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого - судді Капуша І.С.,
розглянувши у відсутність сторін та їх представників в м.Гайсині за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -
Військова частина НОМЕР_1 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позову посилалась на те, що під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 займав посаду водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 механізованого батальйону. Зарахований в списки особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 з 17.09.2015 наказом №202 від 17.09.2015 року командиром військової частини польова пошта НОМЕР_3 .
Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України), постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов?язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до положень п. 40.3 ст.40 Закону МТСБУ мало право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст.41 цього закону.
У зв?язку з залученням аварійного комісара МТСБУ понесло витрати на послуги аварійного комісара, яким було здійснено збір документів, огляд транспортного засобу та проведення експертизи на загальну суму послуг 562 грн. 00 коп.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 року по справі №916/1401/19 позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено повністю.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ): 40581 грн. 18 коп. сплаченого відшкодування; 562 грн. 00 коп. витрат на послуги аварійного комісара та 1921 грн.00 коп. судового збору.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, на день дорожньо-транспортної пригоди, 28.09.2015 року ОСОБА_1 виконував службові обов?язки, керуючи автомобілем «Урал 43202» № в/м5300 E5,0, який на праві оперативного управління належить військовій частині НОМЕР_1 , а тому в рішенні судом встановлено, що саме військова частина НОМЕР_1 була належним відповідачем у справі №916/1401/19, адже відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов?язків, а тому загальна сума, що підлягає відшкодуванню Військовій частині НОМЕР_1 становить 43064,18 грн.

Представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою в якій просить позов задовольнити з вищенаведених підстав, справу розглянути у його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ст.280 ЦПК України.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, згідно ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до Конституції України, статутів Збройних сил України, інших нормативно-правових актів військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані мають зберігати довірене їм озброєння, техніку та інше військове майно, вживати заходів щодо запобігання шкоди.

Особи, винні в заподіянні шкоди, несуть матеріальну відповідальність згідно Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-ІХ.

Військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; г) вини особи в заподіянні шкоди.

Згідно ч.5 ст.3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.

Також, відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_1 займав посаду водія автомобільного відділення підвозу боєприпасів взводу матеріального забезпечення 3 механізованого батальйону. Зарахований в списки особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 з 17.09.2015 наказом №202 від 17.09.2015 року командиром військової частини польова пошта НОМЕР_3 .

28.09.2015 року о 16 год. 25 хв. в м. Миколаєві на перехресті вулиць Пушкінської та Адміральської сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Урал 43202» № в/м НОМЕР_4 ,0, що належить в/ч польовій пошті НОМЕР_2 , під керуванням солдата ОСОБА_1 ; «ВАЗ 2114» № НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 ; «TOYOTA HILUX» № НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 19.02.2016 року у справі № 129/3226/15-п, яка набрала законної сили, встановлено, що, 28.09.2015 року о 16 год. 25 хв. в м. Миколаїв на перехресті вулиць Пушкінської та Адміральської солдат в/ч польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Урал 43202» № в/м 5300 E5,0 не дотримався безпечного інтервалу між транспортними засобами, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 2114» № НОМЕР_7 під керуванням ОСОБА_2 , який в свою чергу, рухаючись за інерцією, зіткнувся з стоячим на регульованому перехресті автомобілем «TOYOTA HILUX» № НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_3 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі було технічно пошкоджено, завдані матеріальні збитки, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, при цьому ОСОБА_1 перебував на військовій службі, під час розгляду справи, ОСОБА_1 до суду не з?явився, зі слів матері перебував в зоні АТО, в телефонному режимі вину визнав, каявся, просив справу розглянути у його відсутності та покарати його штрафом. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України), постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов?язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень п. 40.3 ст.40 Закону МТСБУ мало право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст.41 цього закону.

У зв?язку з залученням аварійного комісара МТСБУ понесло витрати на послуги аварійного комісара, яким було здійснено збір документів, огляд транспортного засобу та проведення експертизи на загальну суму послуг 562 грн. 00 коп.

Розмір завданих збитків згідно Звіту №119/10-15 від 22 жовтня 2015 року, складеного спеціалістом ОСОБА_4 був визначений згідно ст. 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля «ВАЗ 2114» № НОМЕР_8 та становить 40581 грн. 18 коп.

02.10.2015 року потерпілий повідомив про страховий випадок та 16.03.2016 року з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, а тому, у зв?язку з настанням подій, МТСБУ 17.05.2010 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 40581 грн. 18 коп., відповідно до Наказу МТСБУ №3643 від 12.05.2016 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 року по справі №916/1401/19 позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено повністю.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ): 40581 грн. 18 коп. сплаченого відшкодування; 562 грн. 00 коп. витрат на послуги аварійного комісара та 1921 грн.00 коп. судового збору.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, на день дорожньо-транспортної пригоди, 28.09.2015 року ОСОБА_1 виконував службові обов?язки, керуючи автомобілем «Урал 43202» № в/м5300 E5,0, який на праві оперативного управління належить військовій частині НОМЕР_1 , а тому в рішенні судом встановлено, що саме військова частина НОМЕР_1 була належним відповідачем у справі №916/1401/19, адже відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов?язків, а тому загальна сума, що підлягає відшкодуванню Військовій частині НОМЕР_1 становить 43064,18 грн.

Дані обставини підтверджуються: копією довідки №150/12 (а.с. 8); копією витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 12.09.2015 року №202 про призначення на посаду (а.с. 9); витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.10.2019 року №216 про увільнення від займаних посад та зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 (а.с. 10); витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2020 року №50 про призупинення строку військової служби (а.с. 11); копією постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року у справі № 129/3226/15-п (а.с. 12); копією рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 року по справі №916/1401/19 (а.с. 13-19); копією витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 21.06.2017 року №1232 про анулювання умовного найменування військова частина - польова пошта НОМЕР_2 (а.с. 20), копією витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 17.09.2015 року №138 про введення автомобільної техніки до строю, її закріплення та визначення групи використання і витрати моторесурсу (а.с. 21 ); копією витягу із наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 06.09.2015 року №191 про зарахування на всі види забезпечення (а.с. 22 ); копією листа МТСБУ вих.№306/4/4105 від 25.05.2019р. (а.с. 23); випискою за 05.10.2020р. з системи дистанційного обслуговування клієнтів Державної казначейської служби про виплату заборгованості (а.с. 24).

Враховуючи вищенаведене з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача в/ч НОМЕР_1 слід стягнути 43064,18грн. у порядку регресу, а також, відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути 2481,00 грн. судових витрат сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-80, 89, 141, 244-246, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , на користь Військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду у сумі 43064,18грн. (сорок три тисячі шістдесят чотири гривні 18 копійок) та судовий збір у сумі 2481 грн. 00 коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: