№ провадження 6/646/130/2023
Справа № 6-30/2010
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон

27 липня 2023 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі головуючого судді Демченко І.М. за участю секретаря Соболь Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дворічанський відділ державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Червонозаводського районного суду м.Харкова з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованого ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25.03.2010 року у справі №6-30/2010, посилаючись на те, що станом на момент звернення до суду з цією заявою, будь-які відкриті виконавчі провадження, за якими вона є боржником, відсутні, невиконаних зобов`язань перед КС «Надія» не має.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, при зверненні до суду з цією заяою просила справу розглянути у її відсутність.

Представник Дворічанського відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду заяви ОСОБА_1 повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою, сформованою автоматизованою системою документообігу суду про успішну доставку судового виклику до електронної скриньки відділу.

З`ясувавши позицію учасників справи, вивчивши матеріали та дослідивши докази, суд дійшов такого висновку.

Встановлено, що ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25.03.2010 у справі №6-30/2010 за поданням державного виконавця тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання своїх зобов`язань перед КС «Надія». Копію ухвали для виконання направлено для виконання Державній прикордонній службі України.

Рішенням Адміністрації Державної Прикордонної Служби від 07.05.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей, що зазначену особу ухвалою Куп`янського райсуду Харківської області від 25.02.100 № 6-30-10 тимчасово обмежено у праві виїзду з України, відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України.

За повідомленням Дворічанського відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області перевіркою відомостей, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження, встановлена відсутність будь-яких відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 станом на 30.06.2023.

Відсутність незавершених виконавчих проваджень, у яких боржником є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , станом на 27.07.2023 перевірено судом за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors. Також встановлена відсутність відомостей про ОСОБА_1 , як боржника, включеного до Єдиного реєстру боржників, який є відкритим та розміщується на офіційному вебсайті Міністерства юстиції України за посиланням: https://erb.minjust.gov.ua/#/search-debtors.

Положеннями ЦПК України, окрім іншого, передбачено право боржника звернутися до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження.

Статтею 16 ЦК України передбачене право кожної особи звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, які існувало до порушення.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Положенням ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянину, який має паспорт, може бути відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання, якщо особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням-до виконання зобов`язань.

За положеннями частини п`ятої статті 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

На підставі ухвали суду про скасування тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України уповноважений орган Державної прикордонної служби України вилучає (знімає з контролю) бази даних інформацію про встановлення тимчасового обмеження та про особу, щодо якої діяло тимчасове обмеження.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 331/8536/17 від 28.10.2020 тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема , у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування таким чином :

щодо пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82). Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин. Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймі, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70).Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин."'

Враховуючи вищевикладене, за відсутності відкритих виконавчих проваджень, у яких боржником визначено ОСОБА_1 , приймаючи до уваги тривалість встановленого обмеження понад 13 років, суд дійшов висновку, що подальше обмеження у свободі пересування в умовах воєнного стану, не є співмірним та виправданим, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , застосоване ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25.03.2010 у цивільній справі № 6-30/2010.

Ухвала може бути оскаржена повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Червонозаводського районного суду

Харківської області І.М.Демченко