ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1551/23 Справа № 227/129/22 Суддя у 1-й інстанції - Здоровиця О.В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 227/129/22

провадження № 22-ц/803/1551/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 227/129/22 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,

на заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2022 року (суддя Здоровиця О.В.), повне судове рішення складено 20 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В січні 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , в обґрунтування якого посилалося на те, що 31.03.2021 року між сторонами у справі було підписано заяву про приєднання № 159346506/240420 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до вказаної заяви відповідачу був наданий кредит у сумі 13 000,00 грн, у вигляді вказаного кредитного ліміту на банківську картку. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів виникла заборгованість, яка станом на 05.01.2022 становить 14 596,08 грн та складається з: 12 590,14 грн заборгованість за основним боргом; 1 972,59 грн заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом; 22,25 грн 3% річних від суми заборгованості; 11,10 грн втрати від інфляції на несвоєчасне погашення процентів.

Посилаючись на вимоги статей 1054, 1049, 625 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 14 596,08 грн та стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2022 року в задоволенні позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови надання кредиту, відсутність у заяві про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб домовленості сторін про укладення кредитного договору, розміру кредиту, процентів за користування кредитними коштами, відсутність належних та допустимих доказів видачі позивачу платіжної картки та зарахування конкретного розміру кредитного ліміту, позивачем не доведено в судовому засіданні факт укладення кредитного договору від 31.03.2021 року між сторонами у справі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, АТ «Державний ощадний банк України» посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що 07 травня 2020 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання № 159346506/240420 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету «Мій комфорт». Разом з тим, ОСОБА_1 було подано заяву на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту), на підставі якої 11.06.2020 року Банком було встановлено кредит у розмірі 13 000,00 грн. Отже, підтвердженням зарахування та отримання коштів, які знаходились на картковому рахунку відповідача у травні 2020 року є виписка по рахунку, відповідно до якої простежується рух коштів до серпня 2021 року. Також посилається на те, що суд першої інстанції не уточнив інформацію у позивача щодо наявності доказів для ухвалення обґрунтованого рішення суду, тому в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація стосовно витребування судом від позивача пояснення щодо договору, а також витребування інших доказів надання та використання кредитних коштів боржником.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

31.03.2021 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання № 159346506/240420 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі заява про приєднання до ДКБО).

Відповідно до змісту заяви про приєднання до ДКБО шляхом підписання Заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідач беззастережно приєднався до договору комплексного банківського обслуговування в редакції яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, договору Банківського вкладу, Кредитного договору, умови надання інших послуг та підтвердив своє ознайомлення з умовами Договору (п.3.1. заяви).

Згідно із пунктом 3.3 заяви про приєднання до ДКБО, відповідно до умов Договору банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі Картка/платіжна картка) за дебетовою-кредитною схемою.

Відповідно до заяви приєднання до ДКБО відповідач надав згоду на підключення основної Картки до послуг СМС - інформування до свого номеру телефону (п.3.4.2).

Відповідно до пункту 3.6.1 у заяві про приєднання до ДКБО, відповідач ОСОБА_1 просила відкрити їй поточний рахунок в гривнях України на умовах тарифного пакету «Зарплатний».

За умовами пункту 3.6.2 заяви про приєднання до ДКБО, банк відкрив на ім`я ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_2 в гривнях України.

Зі змісту заяви про приєднання до ДКБО (блок 3. Умови приєднання до Договору. Відкриття поточного рахунку) також встановлено, що шляхом підписання цієї заяви про приєднання до ДКБО, відповідач надав згоду Банку на спрямування грошових коштів, отриманих в кредит за Банківським продуктом «Моя кредитка» в рахунок повного погашення наявних використаних лімітів кредитів. встановлених на умовах інших банківських продуктів на її поточних рахунках, відкритих в Банку, операції за якими здійснюються з використанням Платіжних карток.

Згідно з пунктом 5.1. блоку 5 заяви про приєднання до ДКБО, підписанням цієї заяви клієнт погодився з тим, що: заява про приєднання та додатки до Договору, зокрема Умови розміщення депозитів (вкладів) фізичними особами, Умови користування кредитною лінією (Кредитом), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця загальної вартості кредиту, Тарифи, інші види заяв/повідомлень встановленої Банком форми, використання яких передбачено умовами Договору, складають єдиний документ Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; він усвідомлює та беззастережно погоджується, що Банк має право пропонувати/надавати йому Послуги, в тому числі Кредитні, з урахуванням Блоку Заяви про приєднання, що містить умови кредитування, а він має право на відмову від отримання Послуг, у тому числі Кредитних, що пропонуватимуться Банком.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 10023198 від 07.05.2020 року, з кредитним лімітом 13 000,00 грн, станом на 05.01.2022 року, мається заборгованість у розмірі 14 596,08 грн, яка складається з: 12 590,14 грн заборгованість за основним боргом; 1 972,59 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 22,25 грн три відсотки річних від суми заборгованості за кредитом; 11,10 грн втрати від інфляції на несвоєчасне погашення процентів.

Вказаний розрахунок містить відомості щодо терміну дії банківської платіжної картки № НОМЕР_3 (листопад 2024 р).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга АТ «Державний ощадний банк України» задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно із пунктами 1, 3 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову АТ «Державний ощадний банк України», суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови надання кредиту, відсутність у заяві про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб домовленості сторін про укладення кредитного договору, розміру кредиту, процентів за користування кредитними коштами, відсутність належних та допустимих доказів видачі позивачу платіжної картки та зарахування конкретного розміру кредитного ліміту, позивачем не доведено в судовому засіданні факт укладення кредитного договору від 31.03.2021 року між сторонами у справі.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Апеляційний суд виходить з того, що підставою звернення АТ «Державний ощадний банк України» до суду з даним позовом є неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за заявою про приєднання № 159346506/240420 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 31 березня 2021 року.

Разом з тим, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 05 січня 2022 року кредитним ліміт в розмірі 13 000,00 грн було встановлено ОСОБА_1 11 червня 2020 року на картку ; НОМЕР_3 (строк дії листопад 2024 року) на підставі договору № 10023198 від 07 травня 2020 року.

Тобто, кредитний ліміт в розмірі 13 000,00 грн було встановлено відповідачу до підписання заяви від 31 березня 2021 року та на підставі іншої заяви та договору.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що позивачем не доведено, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 31 березня 2021 року відповідачу було надано платіжну картку та встановлено конкретний розмір кредитного ліміту.

В свою чергу, в позовній заяві АТ «Державний ощадний банк України» відсутні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання від 07 травня 2020 року.

За таких обставин, наявні в матеріалах справи докази, не доводять факт отримання ОСОБА_1 кредиту саме 31 березня 2021 року та, відповідно, наявності заборгованості за вказаною заявою.

Таким чином, висновок суду першої інстанції стосовно недоведення позивачем заявленого ним позову підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, та не спростовано доводами апеляційної скарги.

При вирішенні даної справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, а ухвалене у справі рішення відповідає критеріям законності і обґрунтованості.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем не було надано виписки по картковому рахунку, яка є первинним документом та належним підтвердження наявності та розміру заборгованості. Крім того, АТ «Державний ощадний банк України», подаючи позов, зазначив, що зазначена справа є малозначною відповідно до закону, а тому просив розглядати справу без участі представника позивача, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Натомість, до апеляційної скарги АТ «Державний ощадний банк України» додано нові докази, зокрема копію заяви про приєднання № 159346506/240420 від 07 травня 2020 року, копію заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) від 07 травня 2020 року та виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд не може прийняти докази, які додані до апеляційної скарги, оскільки скаржником не заявлено про неможливість їх подання до суду першої інстанції, у строки та спосіб визначені статтею 83 ЦПК України, з причин, що об`єктивно не залежали від нього, та не надано відповідних доказів цього (частина 3 статті 367 ЦПК України).

Крім того, на момент подання позовної заяви, вказані докази були наявними у позивача, однак, він не подав їх до суду першої інстанції.

За відсутності поважних причин неподання нового доказу до суду першої інстанції апеляційний суд не має права досліджувати цей доказ, поданий позивачем в апеляційній інстанції (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 638/13998/14-ц, аналогічний правова позиція Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 458/867/15-ц).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді О.А. Мірута

Я.В. Хейло