Провадження № 2/369/2159/23
РІШЕННЯ

Іменем України

25.07.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Соловюк В.І.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Дитинчук В.М.

представника відповідача Пількевич Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича, акціонерного товариства «Універсал банк», треті особи приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьов Іван Сергійович, державне підприємство «Сетам» про визнання незаконним акту про передачу майна та скасування державної реєстрації -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження ВП 59438654 щодо стягнення заборгованості на користь АТ «Універсал Банк». При примусовому виконання виконавець наклав арешт на майна на кошти, а постановою 06 серпня 2019 року проведено опис та арешт майна боржника за відсутності боржника та за участю понятих, майно передано на відповідальне зберігання - ОСОБА_4 , яка є невідомою їй особою. Оцінка проводилась у відсутності власника та невідомо яка особа надала доступ до приміщень. У подальшому в виконавчому провадженні проведено оцінку описаного майна: вартість земельної ділянки - 211 900 грн., садового будинку - 2 235 700 грн. До звіту додані фотографії обєкту оцінки, де зображений не її будинок, а сусідній. Саме фотографії цього будинку були виставлені на електронних торгах.

Вказала, що на час проведення всіх виконавчих дій їй не було відомо навіть про відкриття виконавчого провадження та була позбавлена можливості скористатись юридичною допомогою.

Призначені електронні торги 21 жовтня 2019 року не відбулись через відсутність допущених учасників. 23 жовтня 2019 року приватним виконавцем прийнято постанову про передачу майна у рахунок погашення боргу стягувачу за його заявою на підставі ч.1 ст.49 Закону України «Про іпотеку» та відповідний акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Вважає, що виконавчі дії проведені з порушенням ст.61 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а саме проведено оцінку зовсім іншого обєкту, сусіднього будинку. А оцінка майна є обовязковою процедурою при реалізації майна на торгах. Майно ж боржника у даному випадку на торги не виставлявся, тому відсутні будь-які підстави як для проведення торгів, так і передачі майна стягувачу.

Просив суд:

визнати незаконним акт від 23 жовтня 2019 року про реалізацію предмета іпотеки (передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу) (виконавче провадження № 59438458) яким передано у власність Акціонерного товариства «Універсал банк» садовий будинок, загальною площею 186,80 кв. м, та земельну ділянку, площею 0,0799 га, , кадастровий номер: :03:006:0218, що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 ;

скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право власності на нерухоме майно за Акціонерним товариством «Універсал Банк» на садовий будинок, загальною площею 186,80 кв. м, та земельну ділянку, площею 0,0799 га, , кадастровий номер: :03:006:0218, що знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 , номер: 7727, виданого 30 жовтня 2019 року, видавник: приватний нотаріус Києво-Святошинського приватного виконавчого округу Леденьов Іван Сергійович.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 листопада 2022 року відкрито провадження у порядку загального позовного провадження.

23 грудня 2022 року та 02 січня 2023 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з доводам позову, представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. вказав, що арешт майна боржника застосовується для реального виконання рішення та є правом виконавця. Чинне законодавство не покладає на виконавця обов`язку повідомляти боржника про вчинення певних дій, тому не може бути жодних наслідків такого неповідомлення. У встановлений законом порядку був проведений опис та арешт майна боржника за участі понятих, оскільки сам боржник був відсутній. Проведений опис був саме домоволодіння та земельної ділянки боржника, про що чітко вказано у постанові. Отриманий звіт про вартість майна жодна особа не оскаржувала, торги проведені відповідно до вимог закону, жодна процедура не порушена, тому відсутні підстави для визнання прилюдних торгів, акту про реалізацію предмету іпотеки, передачу майна стягувачу незаконними. Просила відмовити в задоволенні позову.

20 січня 2023 року до суду надійшли пояснення АТ «Універсал Банк» на позовну заяву. Не погоджуючись з доводами позову, представник відповідача вказав, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з боржника на користь банку заборгованості. Для реального виконання судових рішень, приватним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника: домоволодіння та земельної ділянки, за участі понятих, без боржника. Належність майна виконавцем встановлено з даних, що містились у витягу з Державного реєстру речових прав. У подальшому призначено суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ «ЄвроЕКСПЕРТ ГРУП». Товариство надало звіт, який не оскаржений боржником. У подальшому всі матеріали передані ДП «СЕТАМ» на примусову реалізацію. Оскільки торги не відбулись, ними подано заяву про передачу майна стягувачу відповідно до ст.47-49 Закону України «Про іпотеку» та частково погашено заборгованість в розмірі 2 447 600 грн. Виконавцем всі проведені дії, в тому числі огляд нерухомого майна, прийняті рішення відповідають чинному законодавству. Позивач не оскаржував звіт, не оскаржував процедуру прилюдних торгів, їх результати, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду.

03 квітня 2023 року до суду надійшли пояснення приватного нотаріуса Леденьова І.С. Вказав, що ним було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та здійснено державну реєстрації права власності на підставі ст.34, ст.72 «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки всі документи для цього були надані. Просив врахувати надані пояснення при вирішенні справи.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив позов задоволити.

У судовому засіданні представник відповідача приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича та представник відповідача акціонерного товариства «Універсал банк» проти позову заперечували. Просили відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить садовий будинок, загальною площею 186,80 кв. м, та земельна ділянка, площею 0,0799 га, зареєстрований 12.05.2005 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №80, кадастровий номер: :03:006:0218, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

У приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 756/2853/13ц, виданий Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" заборгованості в розмірі 1738009 грн, що в еквіваленті в доларах США за офіційним курсом НБУ станом на 27.11.2012 складає 217 441,50 дол. США.

Постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження від 01 липня 2019 року щодо примусового виконання виконавчого листа № № 756/2853/13-ц, виданого 19 грудня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва (ВП № 59438458).

Постановою приватного виконавця від 01 липня 2019 року об`єднано виконавчі провадження №59438458, 359438522, №59438566 у зведене виконавче провадження №59438654.

Постановами приватного виконавця від 01 липня 2019 року накладено арешт на майно боржника та арешт на кошти боржника.

За ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Наявність накладеного виконавцем у процесі виконавчого провадження арешту державного або комунального майна, крім арешту, накладеного у кримінальному провадженні, не перешкоджає продажу шляхом приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріал стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди, ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до проведення опису); 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо; якщо опису підлягає об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості - ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до проведення опису). Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

Виявлені під час опису цінні папери, а також ювелірні та інші побутові вироби із золота, срібла, платини і металів платинової групи, дорогоцінного каміння і перлів, лом і окремі частини таких виробів, на які накладено арешт та/або які підлягають конфіскації в дохід держави, підлягають обов`язковому вилученню і не пізніше наступного робочого дня передаються на зберігання банкам України відповідно до умов договорів, укладених з органами державної виконавчої служби або приватними виконавцями. Арешт на цінні папери накладається в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. від 06 серпня 2019 проведено опис та арешт майна (коштів) боржника, за відсутності боржника.

У постанові виконавцем вказано: «Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником на праві власності зареєстровано садовий будинок, загальною площею 186,8 кв.м, 2001 року побудови, позначений за планом земельної ділянки літерою А, до складу якого входять такі надвірні будівлі та споруди: навіс, позначений літерою Б, огорожа, позначена літерами 1-4, свердловина, позначена літерою 5, яма обладнана, позначена літерою 6, адреса: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0799га, цільове призначення (використання) - для ведення садівництва, яка розташована на території Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер :03:006:0218, що передані стягувачу в іпотеку».

Виконавцем описано та арештовано майно: садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 186,8 кв.м, до складу якого також входять:….; земельна ділянка, на якій розташований садовий будинок, загальною площею 0,0799га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Горенська сільрада, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер 322282400:03:006:0218, огороджена кам`яним забором.

Призначено відповідальним зберігачем - ОСОБА_4 .

Опис та арешт майна проводився за участю понятих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. від 19 серпня 2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП".

Згідно зі звітом ТОВ "ЄВРОЕКСПЕРТ ГРУП" від 11 вересня 2019 року, вартість садового будинку та земельної ділянки складає 2 447 600,00 грн (будинок - 2 235 700,00 грн, земельна ділянка - 211 900,00 грн).

У подальшому електронні торги були призначені на 21 жовтня 2019 року з початковою ціною продажу 2 447 600,00 грн, номер лоту 375624.

Інформація про результати проведення електронних торгів міститься на офіційному порталі СЕТАМ та досі доступна за посиланням: https://setam.net.ua/auction/377122 . Як вбачається з даних щодо електронних торгів, при проведенні електронних торгів були виставлені фотографії домогосподарства.

Згідно з Протоколом проведення електронних торгів №438342 від 21.10.2019, торги не відбулись з підстави відсутності допущених учасників торгів (ВП: №59438458).

23 жовтня 2019 року до приватного виконавця надійшла заява стягувача, подана на підставі ч.1 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» про намір залишення за собою нереалізованого майна за початковою ціною, визначеною на початок проведення електронних торгів - 2 447 600,00 грн (ВП: №59438458).

23 жовтня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про передачу майна у рахунок погашення боргу. Згідно з актом приватного виконавця від 23 жовтня 2019 року спірне майно передано стягувачу в рахунок погашення суми боргу.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

З пояснень сторін встановлено, що звіт складений у відсутність боржника та у боржника не витребовувалось жодної інформації, доступ до приміщення боржником не надавався, виконавець не звертався до суду з клопотанням про надання дозволу на проникнення.

До звіту додані фото-зображення будинку.

З показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом встановлено, що наявні у звіті фотографії об`єкту оцінки, фото, які були розміщені на сайті при проведенні прилюдних торгів - це фотографії сусіднього будинку, в якому вони проживають. Доказів на спростування відповідачами суду не надано.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національним стандартом № 1 (пункти 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі - Національний стандарт № 2), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу .

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Тобто оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 та з урахуванням Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Згідно з пунктом 56 Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Крім того, ст.11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

З огляду на вказані положення, суд не приймає до уваги доводи відповідача про використання експертом порівняльного підходу і як наслідок додані фото не мали при цьому жодного значення. Так, незважаючи на вибір експертом методичного підходу до оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна в будь-якому випадку передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом забезпечення доступу до нього. З фотографій будинку та земельної ділянки, доданих до звіту, вбачається, що оцінювач в ході проведення оцінки вказаного вище проводив огляд іншого домоволодіння та земельної ділянки, що свідчить про порушення вимог закону при проведенні оцінки. Доводи відповідачів про те, що всі характеристики вказані відповідно до даних інформаційних даних, суд оцінює критично, оскільки оцінювач, виконавець зобов`язаний надати доступ до об`єкт оцінки. У разі ж перешкод в огляді, виконавець наділений правом на звернення із клопотанням про надання доступу. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що суб`єкт оціночної діяльності не здійснював повного огляду нерухомого майна, у тому числі, його внутрішнього огляду, а звіт було складено на підставі візуальних характеристик зовсім іншого будинку, на електронні торги було виставлено сусідський будинок. Тобто у звіті та лоті, який виставлений на торги, була невідповідність: характеристики одні, зображення - інше.

Відповідного ст. 49 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У такому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом, актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому ст. 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акту видає свідоцтво про залишення за собою майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Отже, законодавець у ст. 49 цього Закону передбачив право іпотекодержателя на залишення за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, за результатами першого електронного аукціону предмету іпотеки.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону України «Про іпотеку» державний виконавець, приватний виконавець не може відмовити у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, якщо така реалізація здійснювалася відповідно до вимог цього Закону. У разі відмови видати акт про реалізацію предмета іпотеки державний виконавець, приватний виконавець повинен протягом п`яти робочих днів з дня закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, повідомити про це організатора прилюдних торгів, іпотекодержателя, іпотекодавця та покупця. Повідомлення, що містить підстави для відмови у видачі акту про реалізацію предмета іпотеки, підписується державним виконавцем і начальником відповідного органу державної виконавчої служби та скріплюється печаткою цього органу або підписується приватним виконавцем та скріплюється його печаткою. Відмова державного виконавця, приватного виконавця видати акт про реалізацію предмета іпотеки може бути оскаржена відповідно до законодавства.

Суд погоджується з доводами позивача, що оскільки на торги виставлений інший об`єкт, а предмет іпотеки на продаж не виставлявся, а тому підстави для застосування вищевказаних положень закону у приватного виконавця не було. Посилання відповідача на те, що позивач зобов`язаний оскаржувати звіт, суд до уваги не приймає, оскільки у даному виконавчому провадженню звіт по об`єкту не складався.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 у справі № 465/650/16-ц та від 23.01.2019 у справі № 522/10127/14-ц, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Згідно ч. 1 ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.636 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.1 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч.1 ст.641 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Частиною 4 ст. 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Лот - одиниця арештованого майна, що виставляється для продажу на електронному аукціоні або аукціоні за фіксованою ціною.

Відповідно до п.п. 3, 4 Розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу ІІ цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронного аукціону (аукціону за фіксованою ціною) до Системи.

Згідно з п. 2 Розділу II Порядку заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити фото.

Пункт 5 Розділу II Порядку передбачено, що при передачі арештованого майна на зберігання Організатор (у разі передачі майна на зберігання іншим особам - виконавець) забезпечує його фотозйомку. Матеріали зйомки зберігаються як доказ стану прийнятого на зберігання майна та обов`язково додаються до опису лота у Системі.

Враховуючи положення законодавства, матеріали фотозйомки лота - є невід`ємною частиною опису лота, тобто, об`єкта, який виставляється на продаж, а тому не погоджується з доводами відповідачів, що фактично огляд та оцінка були зроблені та боржник мав оскаржувати оцінку, торги. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Пункт 3 розділу III Порядку, інформаційне повідомлення про електронний аукціон (аукціон за фіксованою ціною) повинно містити, у тому числі, фотографічне зображення майна (відеоматеріали за наявності).

Інформація про лот, тобто, пропозиція укласти договір має містити істотні умови не стосувалась предмету іпотеки, оскільки містила зображення іншого будинку, та, відповідно, іншої земельної ділянки під ним. Відтак, відсутність покупців іншого будинку не може свідчити про відсутність покупців на предмет іпотеки і можливість застосування до результатів торгів положень ст. 49 Закону України «Про іпотеку» та наявності підстав для відмови видати акт про реалізацію предмета іпотеки. Тому вимоги в частині визнання акту незаконним підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності.

Згідно з п 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації прав підлягає право власності (п.1 ч.1 ст.4 Закону ).

Згідно з ч. 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено, що про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Відповідно до ст. 27 Закону передбачено підстави для державної реєстрації прав: державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Іншим документом у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» є акт про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу майна. Відтак, враховуючи вищенаведене, оскільки акт підлягає визнанню нечинним, вимога про скасування державної реєстрації свідоцтва про право власності є похідною від основної вимоги та, відповідно, державна реєстрація також підлягає скасуванню. Тому вимоги в цій частині також підлягають до задоволення.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивачів, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачі в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 202-215, 328, 391, 655 ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Визнати незаконним акт від 23 жовтня 2019 року про реалізацію предмета іпотеки (передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу), за яким передано у власність Акціонерного товариства «Універсал банк» садовий будинок, загальною площею 186,80кв.м, та земельну ділянку, площею 0,0799 га, кадастровий номер: :03:006:0218, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у виконавчому провадженні №59438458.

Скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за Акціонерним товариством «Універсал Банк» на садовий будинок, загальною площею 186,80 кв. м, та земельну ділянку, площею 0,0799 га, кадастровий номер: :03:006:0218, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , номер: 7727, виданого 30 жовтня 2019 року, видавник: приватний нотаріус Києво-Святошинського приватного виконавчого округу Леденьов Іван Сергійович.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25 липня 2023 року.

Суддя