Справа №701/263/23
Номер провадження2/701/128/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2023 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого - судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ТОВ "Діджи Фінанс" представник позивача Денисюк Світлана Олександрівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 26.06.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», та гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), укладено угоду № 200053611 щодо кредитування, договір.

Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 18850 грн., з встановленим строком користування з 26.06.2014 р. по 20.05.2017 р., а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020р. ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (04212, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ), набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020р., укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020р., що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021р. у справі № 910/11298/16 відповідно до якої позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за Кредитним договором.

Таким чином, Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк.

Станом на 20.03.2023 р. загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить 57205,16 грн., з яких:

18492,26 грн. - заборгованість за кредитом;

38712,9 грн. - заборгованість за відсотками, що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 03.04.2023 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання заперечував на задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини:

Позивач 21.03.2023р. звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 26.06.2014р. між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем було укладено угоду № 200053611 про кредитування, відповідно до якої банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 18850 грн. на строк користування кредитом до 20.05.2017, а відповідач зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 20.07.2020 укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 7_ БМ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 200053611 від 26.06.2014р., укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Станом на 20.03.2023 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем, за кредитним договором № 200053611 від 26.06.2014р. становить 57205,16 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 18492,26 грн. та сума заборгованості за відсотками - 38712,90 грн.

26.04.2023р. від відповідача надійшов відзив на позов відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнала та зазначила, що відповідачем належними доказами не доведено факту укладання кредитного договору № 200053611 від 26.06.2014р. між ПАТ «Банк Михайлівський» та нею, не надано доказів перерахування ПАТ "Банк Михайлівський" відповідачу коштів у кредит за вказаним договором, не надано доказів відступлення права вимоги до відповідача від ПАТ "Банк Михайлівський" до позивача та не надано жодних доказів наявності заборгованості відповідача перед позивачем. Крім того відповідачка наполягала на застосуванні строку позовної давності, На підставі чого, відповідачка просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Крім того, відповідачем подано клопотання про витребування доказів, а саме: оригіналів документів, на підставі яких відповідачу було видано кредитні кошти, для огляду у судовому засіданні. Надано також клопотання про призначення судово-фототехнічної експертизи електронного доказу, від проведення якої в подальшому представник відповідача відмовився в судовому засіданні.

Вказане клопотання відповідача про витребування доказів було задоволено та ухвалою суду від 31.05.2023р. витребувано у позивача оригінали документів.

12.05.2023р. від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої позивач наголошував на задоволенні його позовних вимог, однак позивачем не спростовано обставин зазначених відповідачем у відповіді на відзив.

29.06.2023р., на виконання ухвали суду від 31.05.2023, позивачем надано суду для огляду з проханням подальшого повернення, після зникнення потреби в перебуванні їх в суді: оригінал заяви (оферти) від 26.06.2014р. №200053611, оригінал анкети від 26.06.2014р. №200053611, оригінал довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту "Прибуткова карта + Кредитка (неіменна)"від 26.06.2014 б/н; оригінал тарифів по продукту "Прибуткова карта + Кредитка (неіменна)" від 26.06.2014 б/н; оригінал розписки про отримання платіжної картки та/або Пін-коду від 26.06.2014б/н; оригінал витягу з додатку № 1 до Договору факторингу № 7_БМ про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 20.07.2022р. на паперовому носії; копію постанови суду від 01.07.2021 по справі № 910/11298/16; копію витягу з наказу про призначення директора ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" Романенко М.Е; копію виписки з ЄДР та копію наказу про ВО від 24.03.2023р.

26.05.2023р. від відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь позивача на відзив на позов.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 2 ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позивач стверджує, що право вимоги за кредитним договором № 200053611 від 26.06.2014 було відступлено ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», на підставі договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020, однак позивачем не надано Додатку №1 до договору про відступлення право вимоги №7_БМ від 20.07.2020, згідно якого можливо було встановити, що право вимоги за кредитним договором №200053611 від 26.06.2014 дійсно перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Сам лише факт знаходження у позивача оригіналу кредитної справи, матеріали якої були надіслані суду на виконання ухвали про витребування доказів, без підтвердження законності підстав для її отримання, не можуть свідчити про наявність у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором № 200053611 від 26.06.2014.

Суду також не надано належних доказів перерахування кредитних коштів ПАТ "Банк Михайлівський" на рахунок відповідача, що могло б підтвердити факт виникнення заборгованості останнього за кредитом.

Крім того, позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості за вказаним кредитом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у зв`язку з недоведеністю факту переходу від ПАТ «Банк Михайлівський» до позивача права вимоги за кредитним договором № 200053611 від 26.06.2014.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 1 ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У позовній заяві Позивач зазначає, що відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, і строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 18850 грн., з встановленим строком користування з 26.06.2014р. по 20.05.2017р., а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, однак відповідно до розділу III «Загальні умови надання кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка + Кредит (не іменна)» електронної копії письмового доказу Довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка + Кредитка (не іменна) від 26.06.2014 б/н, - Строк кредиту: 12 місяців.

Таким чином, фактичний строк кредитування та дії Кредитного договору закінчився 27.06.2015р., а не 20.05.2017р., як стверджує Позивач у позовній заяві. Отже, перебіг позовної давності почався 28.06.2015р., а строк позовної давності сплив 29.06.2018р. При цьому, позивачем не надано докази зміни тривалості позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України. Обставини ж на які вказує позивач в своїй відповіді на відзив від 12.05.2023р., як то карантинні заходи пов`язані з короно вірусною хворобою та введенням в Україні воєнного стану виникли вже після 29.06.2018р., і це є загальновідомим фактом, тому як підстави для поновлення чи продовження строку позовної давності не можуть бути прийняті судом, а відповідач як у своїх заявах так і в судовому засіданні безпосередньо його представник заявляли про застосування позовної давності за вимогами на виконання Кредитного договору від 26.06.2014р. №200053611.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить до наступного:

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись ст. 10, 11, 57-61, 79, 141, 209, 210, 212-215, 223, 228, 258, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України; ст. ст. 6, 16, 267, 512-516, 526, 530, 536, 610, 611, 629, 632, 1046, 1048-1050, 1054-1056 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ТОВ "Діджи Фінанс" представник позивача Денисюк Світлана Олександрівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Повний текст судового рішення складено 24.07.2023р.

Суддя В.Л. Маренюк