справа № 278/3478/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Євгена Татуйка, за участю секретаря Анни Хоптюк, розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати спільним сумісним з відповідачем домоволодіння та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявленого суду повідомив наступне. Позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі за час якого придбали згадуваний житловий будинок разом із земельною ділянкою. Після цього, зробили ремонт та почали там проживати. Згодом, відповідач вигнала позивача з будинку та не допускає до його приміщення у зв`язку із чим позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач заперечувала задоволення позову. В обґрунтування заявленого зазначила, що спірний житловий будинок набутий хоча і за час шлюбу, однак за договором дарування і не може бути об`єктом спільної сумісної з позивачем власності.

Дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини.

Позивач є громадянином України, отримував код платника податків та при зверненні до суду сплатив судовий збір. Рішенням суду від 23 березня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. З рішення вбачається укладення шлюбу між сторонами 27 жовтня 2012 року.

Відповідач має зареєстроване місце проживання у спірному житловому будинку з 27 листопада 2014 року.

21 жовтня 2014 року відповідач склала розписку відповідно до змісту якої вбачається отримання грошових коштів в розмірі 30 тисяч доларів США на виконання цивільно правової угоди.

22 жовтня 2014 року відповідач, за договорами дарування, отримала у власність домогосподарство за адресою АДРЕСА_1 .

2 лютого 2020 року відповідач скерував позивачеві вимогу про виселення з будинку за адресою АДРЕСА_1 .

У справі, за клопотанням позивача, призначалась будівельно технічна експертиза з метою встановлення вартості домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на час набуття у власність відповідачем та на момент розірвання шлюбу. Однак, провести дослідження об`єкта не представилось можливим через не допуск до території відповідачем. З даного приводу експертом надано інформацію про не можливість проведення дослідження через не допуск на території домоволодіння. Судом скасовано ухвалу про призначення експертизи. Відповідачеві роз`яснено наслідки ухилення від участі в експертизі передбачені ст. 109 ЦПК України. Разом з тим, після роз`яснення зазначених вимог процесуального закону позивачем та його представниками не заявлялось жодних клопотань з даного приводу.

Свідки допитані за клопотанням представника позивача в судовому засіданні показали наступне. Будинок придбавався для проживання родини позивача та відповідача. Чому він був оформлений договором дарування свідки пояснити не можуть. В подальшому в будинку та на земельній ділянці проводились будівельні та ремонтні роботи задля можливості постійного проживання. З цією метою змінювалась підлога, дах, опалення, водопостачання та інше.

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 1 ст. 62 СК України).

Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено та не спростовувалось сторонами, що домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 хоча і набувалось за час шлюбу сторін, однак у приватну власність відповідача за договором дарування. Даний правочин позивачем сумніву не піддавався. Звідси, таке майно набувалось у приватну власність.

Заявляючи вимоги про визнання згадуваного майна спільним сумісним, позивач посилався на положення ч. 1 ст. 62 СК України. Однак, в ході розгляду справи позивачем не надано і судом не досліджено доказів, які б свідчили про істотне збільшення у вартості зазначеного об`єкту нерухомості з часу його отримання у власність відповідачем і до розірвання шлюбу. За таких обставин заявлений позов задоволеним бути не може.

Відсутність висновку експертизи з приводу вартості домоволодіння станом на момент отримання в дар та на момент розірвання шлюбу не впливають на зазначені висновки суду. Так, дійсно, заявлена позивачем судова експертиза, щодо встановлення зазначених величин не проведена через не допуск відповідачем експерта в спірне домоволодіння. Суд, на виконання вимог процесуального закону, роз`яснив відповідачеві викладені у ст. 109 ЦПК України наслідки ухилення від проведення експертизи, а саме можливість встановлення факту для якого призначалась експертиза у його відсутність. Разом з тим, після доведення відповідачеві наслідків передбачених ст. 109 ЦП України, ані позивач, ані його представники не скерували до суду жодної заяви про встановлення факту який вони бажали встановити ініційованою експертизою і суд позбавлений можливості це здійснити за власною ініціативою. Так, звернення до суду з приводу встановлення певних обставин доведеними мало містити конкретні відомості, які, на переконання позивача, мають бути констатовані за відсутності судового дослідження. Суд, у свою чергу, має його розглянути та задовольнити, або відмовити. Саме даний зміст вбачається з положень ст. 109 ЦПК України.

Так, зазначеними положеннями процесуального закону визначено наступне. У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З іншого боку, ґрунтувати рішення суду про задоволення позову у відсутність такого висновку та факту встановленого на підставі ст. 109 ЦПК України, суд вважає є припущенням, що заборонено процесуальним законом (ч. 6 ст. 88 ЦПК України).

Більше того, дослідження експертом лише домоволодіння для надання висновку на згадуванні питання замало, оскільки має бути надана також документація щодо проведених поліпшень та здійснених витрат.

Результати вирішення спору не дають підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім та документально підтверджених судових витрат. Витрати відповідача перед судом не декларувались. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене 27 січня 2023 року.

Суддя Євген Татуйко