Справа № 621/3073/21
Провадження № 2/621/75/23
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання Лацько А.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Оберкович Г.В.,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Центренерго» в особі підрозділу Зміївської теплової електричної станції,

представники відповідача Срібна О.О., Чебаненко В.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Оберкович Ганни Василівни до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції про зобов`язання провести звільнення, повний розрахунок з працівником при звільненні, видати трудову книжку,

у с т а н о в и в:

11.10.2021 ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, а 28.10.2021 із заявою про збільнення позовних вимог в якому просила зобов`язати відповідача провести звільнення, повний розрахунок з працівником при звільненні, видати трудову книжку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ОСОБА_1 , перебувала у трудових відносинах з відповідачем та працювала на посаді адміністратора готелю «Енергетик», що належить ПАТ «Центренерго» підрозділу Зміївської теплової електричної станції. Готель має близько 40 гостьових кімнат, 4 поверхи.

На початку 2021 року в готелі було звільнено весь персонал покоївок, трудові обов`язки яких, розпорядженням завідуючої ОСОБА_3 , за №130, покладено на адміністратора готелю, які, починаючи з травня 2021 ОСОБА_1 , виконувала поряд із виконанням свої безпосередніх обов`язків.

Не погодившись із порушенням своїх трудових прав позивач у червні 2021 звернулась з письмовими заявами до керівництва підприємства Зміївської ТЕС про розірвання трудового договору з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 КЗпП України, а саме у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю.

16.06.2021 Зміївська ТЕС направила на адресу ОСОБА_1 , лист №25/788-3069 в якому зазначено, що у разі надання заяви про звільнення з підстав, передбачених частиною 1 статті 38 КЗпП України та її неявки на роботу 17.06.2021 вона може бути звільнена за пунком 4 частини 1 статті 40 КЗпП України.

ОСОБА_1 заяви про звільнення за частиною 1 статті 38 КЗпП України не надала та з 17.06.2021 не з`являється на роботу.

На час звернення до суду Публічне акціонерне товариство «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції не провело звільнення ОСОБА_1 за частиною 3 статті 38 КЗпП України на підставі поданої заяви, позивач рахується працівником підприємства, трудова книжка їй не видана.

Враховуючи викладене, в зв`язку зі зміною організації виробництва, порушенням відповідачем умов трудового законодавства, з посиланням на положення частини 3 статті 38, статтю 116 КЗпП України, ОСОБА_1 просить суд її позов задовольнити, зобов`язати відповідача провести її звільнення, здійснити повний розрахунок з працівником при звільненні, видати трудову книжку.

Ухвалою від 13.10.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням часу для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 29.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено судове засідання на 11.11.2021.

11.11.2021 судовий розгляд відкладено за клопотання представника відповідача до 06.12.2021.

01.12.2021 від Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції надійшов відзив в якому відповідач позовні вимоги не визнав посилаючись на необґрунтованість доводів ОСОБА_1 , відсутність з боку підприємства порушення трудового законодавства, умов колективного чи трудового договорів. (т.1, а.с.51-54)

06.12.2021 судовий розгляд відкладено за заявою представника позивача ОСОБА_2 до 28.12.2021.

28.12.2021 в зв`язку з хворобою представника відповідача ОСОБА_4 судовий розгляд відкладено до 21.01.2022.

21.01.2022 судовий розгляд відкладено за клопотанням представника позивача, з метою подання додаткових доказів до 23.02.2022.

23.02.2022 судовий розгляд відкладено у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача ОСОБА_2 про витребування доказів до 17.03.2022.

17.03.2022 судове засідання не проводилось у зв`язку з введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022.

24.05.2022, 23.06.2022 та 25.07.2022 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача ОСОБА_2

16.08.2022 судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 , з урахуванням відпустки судді до 03.10.2022.

03.10.2022 представник відповідача подала клопотання про відкладення судового засідання, яке задоволено, судовий розгляд призначено на 27.10.2022.

27.10.2022 судовий розгляд відкладено у зв`язку з відсутністю у Зміївському районному суді Харківської області електропостачання до 21.11.2022.

21.11.2022 на судовий розгляд не прибула представник позивача ОСОБА_2 , у зв`язку із зайнятістю у розгляді справи у Київському районному суду м. Харкова.

15.12.2022 судовий розгляд не проводився у зв`язку із перебуванням судді Вельможної І.В. у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню №621/3073/21.

11.01.2023 судовий розгляд відкладено у зв`язку з припиненням електропостачання.

21.02.2023 судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 , в зв`язку з її хворобою до 15.03.2023.

15.03.2023, 05.04.2023 та 29.05.2023 на судове засідання не прибула представник позивача ОСОБА_2 , подала клопотання про відкладення судового розгляду в зв`язку з неможливістю прибуття до суду.

19.06.2023 судовий розгляд відкладено за клопотанням представника відповідача Срібної О.О.

19.07.2023 представник позивача ОСОБА_5 подав клопотання про відкладення судового розгляду, яке задоволено, судовий розгляд відкладено до 02.08.2023.

02.08.2023 судове засідання не проводилось у зв`язку із перебуванням судді Вельможної І.В. на лікарняному.

19.09.2023 судовий розгляд було перервано через припинення електропостачання у Зміївському районному суді Харківської області.

16.10.2023 судовий розгляд відкладено за клопотанням представника позивача Оберкович Г.В., на стадії доповнень до 07.11.2023.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Обрекович Г.В. просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому та вказала, що ОСОБА_1 перебуває на посаді адміністратора готелю «Енергетик» Зміївської ТЕС ПАТ Центренерго. У квітні 2021 у зв`язку із скороченням штату готелю та усуненням посад покоївок, директором Ледовською Л.Г., на адміністраторів готелю, відповідним розпорядженням №130, були покладенні обов`язки, що не передбачені трудовим договором та з виконанням яких позивач не погоджується. Враховуючи істотну зміну умов праці позивач звернулась до підприємства з заявами про її звільнення на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України, які безпідставно не були задоволені роботодавцем. Враховуючи, що ОСОБА_1 виконувала розпорядження директора готелю та поряд із посадовими обов`язками адміністратора готелю була вимушена додатково виконувати роботу покоївки, що є неправомірним, доводи позивача викладені у заявах про звільнення відповідачем не були перевірені, що є порушенням вимог законодавства про працю, є підстави для задоволення позову.

Представники відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Їх позиція, викладена у відзиві від 01.12.2021 та у судовому засіданні ґрунтувалась на відсутності доказів порушення підприємством законодавства про працю, умов колективного чи трудового договорів, безпідставність доводів ОСОБА_1 . Так, звільнення є різновидом припинення трудових відносин, яке на думку позивача, повинно були проведено на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України. ОСОБА_1 дійсно є працівником готелю «Енергетик» Зміївської ТЕС та займає посаду адміністратора з 1999 року. Після скорочення штату працівників покоївок готелю, керівництвом підприємства жодних наказів чи розпоряджень щодо покладення на адміністраторів готелю додаткових обов`язків, які не передбачені посадовою інструкцією, керівництвом підприємства не видавалось, а відповідно до положення про Зміївську теплову електричну станцію ПАТ «Центренерго», уповноваженою особою, яка наділена правом приймати відповідні рішення, є директор Зміївської ТЕС. Заяви про звільнення ОСОБА_1 , правомірно не були задоволені і на даний час позивач рахується працівником готелю, не з`являється на роботу, як встановлено, перебуває на території Росії. Просили відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши представників учасників справи, допитавши свідків, дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Між сторонами виник трудовий спір, предметом якого є зобов`язання звільнення позивача з займаної посади у зв`язку з невиконанням ротободавцем законодавства про працю на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України, проведення розрахунку при звільненні та видача трудової книжки.

Підставами позову фактами якими позивач обґрунтовує свої вимоги є зміна умов праці, покладення додаткових обов`язків та трудових функцій, зміна в організації умов праці і як наслідок порушення відповідачем трудового законодавства.

Доказами вказаних фактів, на розсуд позивача та її представника є скорочення штату посад покоївок готелю, письмове розпорядження директора готелю за № 130 у журналі розпоряджень по готелю «Енергетик» ОСОБА_3 щодо покладення виконання обов`язків увільнених покоївок на адміністратора готелю.

Так судом встановлено, що розпорядженням №97-к від 16.10.1987 року ОСОБА_8 з 20.10.1987 року зараховано до житлово-комунального відділу на посаду покоївки готелю, а розпорядженням №81-к від 31.05.1999 року переведено на посаду адміністратора готелю «Енергетик». (т.1 а.с.64, 68)

Посадовою інструкцією адміністратора готелю «Енергетик» затвердженою 11.09.2017, з урахуванням продовження терміну дії до 11.09.2023, встановлено завдання та посадові обов`язки адміністратора готелю, права та відповідальність, взаємовідносини за посадою. (т.1 а.с. 147-149)

02.06.2021 до ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС надійшла заява ОСОБА_1 , від 01.06.2021 в якій остання просила звільнити її за власним бажанням згідно частини 3 статті 38 КЗпП України з тих підстав, що на неї, як адміністратора готелю «Енергетик», покладались функції звільненого персоналу (покоївки) та обов`язки, які не передбачені посадовою інструкцією. (т.1 а.с.5,6)

Листом від 09.06.2021 роботодавцем повідомлено ОСОБА_1 про відмову у розірванні трудового договору з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 КЗпП України з посиланням на відсутність порушення трудового законодавства, умов колективного та трудового договору з боку ПАТ «Центренерго» в особі Зміївської ТЕС, відсутність в посадовій інструкції адміністратора готелю «Енергетик», затвердженій 11.09.2017, зі змінами від 24.07.2020 положень щодо покладення на адміністратора готелю обов`язків покоївок чи інших обов`язків звільненого працівника. Роз`яснено можливість звільнення на підставі положень частини 1 статті 38 КЗпП України. (т.1 а.с.75)

ОСОБА_1 відмовилась від отримання відповіді №25-760-2934 від 09.06.2021 про відмову у розірванні трудового договору з підстав, визначених частиною 3 статті 38 КЗпП України, про що складений відповідний акт. (т.1 а.с.76)

16.06.2021 та 17.06.2021 ОСОБА_1 повторно звернулась до підприємства з заявою про звільнення за власним бажанням, з вимогою про розірвання трудового договору на підставі 3 статті 38 КЗпП України та видати трудову книжку. (т.1 а.с.81)

16.06.2021 та 17.06.2021 ОСОБА_1 повідомлена про відмову у розірванні трудового договору, згідно листів №25/788-3069 та №25/791-3080 роз`яснено, що жодного доказу порушення трудового законодавства, трудового чи колективного договорів, а також фактів проявів такого порушення не наведено. Крім того, зауважено, що ОСОБА_1 не зверталась до підприємства із заявами про порушення її прав шляхом покладення виконання обов`язків, що не передбачені посадовою інструкцією адміністратора готелю «Енергетик». (т.1 а.с.79,82)

19.06.2021 ОСОБА_1 до роботи не приступила, що підтверджується актом відсутності на роботі від 20.06.2021. (т.1 а.с.83)

Як встановлено, ОСОБА_1 з 19.06.2021 після подання ряду заяв про звільнення 02.06.2021, 16.06.2021 та 17.06.2021, які не були задоволені роботодавцем, не приступила до виконання трудових обов`язків. Звільнення ОСОБА_1 не проведено, остання без повідомлення причин на роботу не зявляється (т.1 а.с.84,105-110)

Для з`ясування підстав та поважності причин відсутності ОСОБА_1 , на роботі підприємством скеровані численні запити та встановлено, що остання 19.06.2021 об 06:03 годині перетнула державний кордон України «Виїзд», пункт пропуску «Гоптівка», ділянка кордону «російська». Інформація про перетин кордону України «В`їзд» відносно вищезазначеної особи, відсутні. (т. 1 а.с.85-99,102,103)

За змістом статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Як наголошує стаття 2 КЗпП України, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники мають право на відпочинок, відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Відповідно до частини 3 статті 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Для визначення правової підстави розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 КЗпП України значення має сам лише факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причини такого порушення та його істотність, що узгоджується з висновками, які містяться в Постанові Верховного Суду від 10.07.2019 року, справа № 644/8881/16.

Так, наказом №14-к від 26 лютого 2021 попереджено про заплановане до 01.03.2021 звільнення у зв`язку зі скороченням штатів, зокрема покоївок готелю. (т.1 а.с.151-152)

У книзі розпоряджень готелю «Енергетик» за розпорядженням №130 у зв`язку зі зміною умов праці та графіку роботу покоївок до обов`язків адміністратора на вихідні дні покоївок для підтримання порядку у готелі покладаються наступні завдання: виніс сміття із вбиралень загального користування; проведення санітарного прибирання; підготовка мила; виніс сміття із номерів мешканців готелю. ОСОБА_1 під підпис ознайомлена із розпорядженням (т.1 а.с.135)

Доводи позивача ґрунтуються на тому, що після скорочення штату покоївок в готелі «Енергетик», на підставі вказаного розпорядження, ОСОБА_1 виконувала не передбачені трудовим договором та посадовою інструкцією обов`язки увільненого працівника, зауваживши, що до роботодавця із заявами про порушення її прав вона не зверталась.

Слід зауважити, що в Постанові Верховного Суду від 17.04.2019 р., справа № 216/7189/14-ц, зазначено, що за змістом статті 38 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися.

Під терміном «зміни в організації виробництва і праці» розуміється раціоналізація робочих місць, уведення нових форм організації праці, серед них перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадження передових методів, технологій тощо.

В ході розгляду спору судом дійсно встановлено, що на підприємстві мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності штату працівників покоївок готелю «Енергетик», роботодавцем дотримані норми законодавства, що регулюють вивільнення працівників.

Наведені вище доводи позивача про порушення роботодавцем законодавства про працю, трудового та колективного договорів не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Так, згідно положення про Зміївську теплову електричну станцію Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в редакції, затвердженій Загальними зборами акціонерів ПАТ «Центренерго» від 22.07.2016 (протокол №2), пункт 5.3 Директор Теплової електростанції в межах компетенції визначеною цим положенням та довіреністю ПАТ «Центренерго» має право: в) видавати обов`язкові до виконання працівниками станції накази, розпорядження та інші розпорядчі документи з питань організаційної та господарської діяльності відокремленого підрозділу; є) затверджувати внутрівші нормативні документи теплової електростанції, в тому числі посадові інструкції та /або функціональні обов`язки працівників, рішення про затвердження яких не віднесено до компетенції органів управління ПАТ «Центренерго» та Генерального директора Товариства.

Тобто, право видавати обов`язкові для виконання працівниками підприємства накази, розпорядження та інші розпорядчі документи з питань організаційної та господарської діяльності відокремленого підрозділу покладено виключно на директора Зміївської ТЕС, а покладення на працівника додаткових обов`язків у разі розширення зони обслуговування або збільшення обсягу виконуваних робіт в обов`язковому порядку, згідно пункту 3 Інструкції про застосування постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 №1145 «Про порядок та умови суміщення професій (посад) оформлюється наказом (розпорядженням) адміністрації за погодженням з профспілковим комітетом підприємства із зазначенням професії (посади), що суміщається, обсягу додатково виконуваних функцій або робіт та розміру доплати, чого, за встановлених в ході судового розгляду осбавин, місця не мало.

08.06.2021 завідувач корпусу готелю «Енергетик» Л.Г. Ледовська у службовій записці №38/09 повідомила, що після проведення підприємством скорочення штату працівників готелю «Енергетик» 27.04.2021, будь-яких розпоряджень про покладення обов`язків звільненого персоналу та обов`язків не передбачених посадовою інструкцією адміністратора щодо ОСОБА_1 не видавалось, що підтверджується журналом розпоряджень по готелю «Енергетик». (т.1 а.с.69)

Фахівць з кадрових питань ВК ПАТ Центренерго в особі відокремленого структурного підрозділу «Зміївської ТЕС» О.М. Багацька у службовій записці від 08.06.2021 зауважила, що з часу змін в організації виробництва і праці готелю покладання обов`язків покоївки або інших обов`язків відносно ОСОБА_1 не проводилось. (т.1, а.с.74)

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_3 , яка є директором готелю «Енергетик» спростувала факт виконання ОСОБА_1 обов`язів покоївки та вказала, що дійсно склала розпорядження №130 де зазначила про необхідність виконання адміністраторами готелю наступних обов`язків: виніс сміття звбиралень загального користування та проведення санітарного прибирання; підготовка мила тощо, яке було спрямоване на забезпечення порядку та чистоти у готелі. Обов`язки покоївок жоден із адміністраторів не виконував враховуючи, що на час дії карантинних обмежень у 2021-2022 роках, готель фактично не працював, відвідувачів майже не було.

З аналізу досліджених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача ОСОБА_1 , щодо порушення відповідачем законодавства про працю, умов коллективного чи трудового договору, яке виразилось у істотній зміні умов праці, покладення обов`язків не передбачених трудовим договором.

Директор готелю «Енергетик» не є посадовою особою, розпорядження якої може вважатись розширенням зони обслуговування, збільшення обсягу роботи або виконанням обов`язків відсутнього працівника, як встановлено вище, директором Зміївської ТЕС, як уповноваженою особою, будь-яких наказів чи розпоряджень з приводу вказаних питань, не видавалось.

Зафіксовані на представленому представником позивача відеозаписі із готелю «Енергетик» відомості, а саме загальний вид готелю, побутові умови номерів, не підтверджує факт покладення та виконання ОСОБА_1 додаткових обов`язків, що не передбачені посадовою інструкцією, трудовим договором, а відповідно порушення роботодавцем трудового законодавства.

Слід звернути увагу, що ОСОБА_1 не зверталась до керівництва підприємства з повідомленням про неправомірність покладення на неї додаткових обов`язків увільненого працівника до часу подання заяви про звільнення 01.06.2021, що на розсуд суду, є нелогічним з огляду на позицію позивача.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не було наведено конкретних фактів порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, які останній міг би визнати або відхилити, суд приходить до переконання, що у роботодавця немає підстав для звільнення позивачки за частиною 3 статті 38 КЗпП України на підставі поданої нею заяви.

Зважаючи на волевиявлення ОСОБА_1 щодо звільнення за власним бажанням та, враховуючи відсутність підстав в роботодавця для її звільнення у відповідності до частини 3 статті 38 КЗпП України, суд дійшов висновку що дії відповідача є такими, що вчинені на підставі та у спосіб, що передбачений законодавством України, а позовні вимоги ОСОБА_1 не доведені належними та допустимими доказами є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного у позові слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76, 81, 84, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Оберкович Ганни Василівни до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції про зобов`язання провести звільнення, повний розрахунок з працівником при звільненні, видати трудову книжку відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач Публічне акціонерне товариство «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (юридична адреса: 08711, Київська область, Обухівськийрайон, смт. Козин, вул. Рудиківська, №49, адресамісця знаходження: 63460, смт. СлобожанськеЗміївського районуХарківської області, Балаклійськешосе, №2.

Головуючий: