г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/422/23
Номер провадження 2/213/558/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді Мазуренка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Мотуз Олександр Володимирович, до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодження здоров`я внаслідок професійного захворювання, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Мотуз О.В. звернувся в суд в інтересах ОСОБА_1 із позовом до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПРАТ ІнГЗК), посилаючись на те, що з 25 липня 1990 року по 16 березня 2015 року ОСОБА_1 працювала на різних посадах у різних структурних підрозділах на ПРАТ ІнГЗК. 16 березня 2015 року її було звільнено. За час роботи на підприємстві вона отримала хронічне професійне захворювання. П.7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 25.02.2006 року, затвердженого головним державним санітарним лікарем Інгулецького району Покаленко Т.П., встановлено наявність професійних захворювань: радикулопатія попереково-крижова, з вираженим статико-динамічними порушеннями, стійкий больовий синдром. П.15 вказаного акту всановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин. Працюючи учнем машиніста конвеєра з 25.07.1990 року до 01.12.1990 року і машиністом конвеєра з 01.12.1990 року по 20.12.2005 року на ДФ ВАТ ІнГЗК виконувала роботи, пов`язані з фізичним перевантаженням, яке перевищувало гранично допустимі нормативи, внаслідок недосконалості технологічного процесу. Згідно п.16 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: тривала робота в шкідливих умовах (піднімання і перенесення вантажу більше нормативних показників. Також, запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію (10-705), фактичне значення 11,2 мг/м3 при нормативі 2,0 мг/м3; загазованість повітря робочої зони шкідливими речовинами; підвищені та знижені температури; рівень загальної та локальної вібрації; рівень інфрозвукового коливання, ультаразвуку; рівень електромагнітного випромінювання; рівень баромітричного тиску; рівень вологості та рухомості повітря робочої зони: фактична вологість повітря -78%, при нормативному -75%; температура повітря +6,3С, при нормативному - +15С, швидкість руху повітря фактична -0,19 м/с, нормативна - 0,4 м/с; рівень фізичного перевантаження потужність зовнішньої роботи (ВТ): при роботі за переважною участю м`язів з нахилом тулуба до 30 за зміну, фактично -2,6, при нормативі не повинно бути; кількість нахилів тулуба за зміну - фактично 186, нормативне значення до 100.

Згідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 03.04.2006 року серії ДНА-02 №08715, позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 40% безстроково, та зазначено про потребу в забезпеченні лікарськими засобами, санітарно-курортному лікуванні.

Згідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 09.02.2017 року серії 12 ААА №044567, позивачу повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60% безстроково, та зазначено про потребу в забезпеченні лікарськими засобами, санітарно-курортному лікуванні.

Відповідно до виписки з медичної карти хворого, позивач скаржиться на стійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з віддачею в кінцівки, біль в плечовому, ліктьових та колінних суглобах, біль по передній поверхні гомілок, утруднення ходу, заніміння кінцівок.

У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням, порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача. Позивач позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосі життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання позивач відчуває фізичні страждання та біль, обгрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Постійно відчуває психологічний дискомфорт, у зв`язку з втратою працездатності. Порушена душевна рівновага, що виразилось у почутті розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху на фоні сильних больових відчуттів. На даний час її самопочуття не поліпшується. Перелічені негативні явища не можуть не викликати депресію. Вказує, що діями відповідача, який не забезпечив безпечні умови праці, їй заподіяно моральну шкоду, на відшкодування якої просить стягнути з відповідача 245 000 грн.

Ухвалою суду від 03.02.2023 року позовну заяву залишено без руху. На виконання ухвали суду представником позивача - адвокатом Мотуз О.В. недоліки усунуті.

Ухвалою суду від 17.02.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В судове засідання сторони не викликались . Адвокату Бузівській Н.М. (ордер на надання правничої (правової) допомоги ПРАТ"ІнГЗК" №1139243 від 30.03.2023 року) надано доступ до справи за допомогою електронного кабінету користувача ЄСІТС, повідомлення № 313532. Від відповідача відзив на позов не надходив.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6 - копія паспорту), з 25 липня 1990 року по 16 березня 2015 року працювала на підприємстві відповідача (а.с.9-10-копія трудової книжки) .

Згідно з Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 24 лютого 2006 року проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання позивача (а.с.11-12).

Діагноз встановлений Державною установою «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» (а.с. 16-17).

Відповідно до Акту, загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 31 рік 4 міс., з яких за професією в умовах впливу шкідливих факторів - 15 років 5 місяців.

П.7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.02.2006 року, затвердженого головним державним санітарним лікарем Інгулецького району Покаленко Т.П., встановлено наявність професійних захворювань: радикулопатія попереково-крижова, з вираженим статико-динамічними порушеннями, стійкий больовий синдром. П.15 вказаного акту всановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин. Працюючи учнем машиніста конвеєра з 25.07.1990 року до 01.12.1990 року і машиністом конвеєра з 01.12.1990 року по 20.12.2005 року на ДФ ВАТ ІнГЗК виконувала роботи, пов`язані з фізичним перевантаженням, яке перевищувало гранично допустимі нормативи, внаслідок недосконалості технологічного процесу.

Згідно п.16 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: тривала робота в шкідливих умовах (піднімання і перенесення вантажу більше нормативних показників. Також, запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію (10-70%), фактичне значення 11,2 мг/м3 при нормативі 2,0 мг/м3; загазованість повітря робочої зони шкідливими речовинами; підвищені та знижені температури; рівень загальної та локальної вібрації; рівень інфрозвукового коливання, ультаразвуку; рівень електромагнітного випромінювання; рівень баромітричного тиску; рівень вологості та рухомості повітря робочої зони: фактична вологість повітря -78%, при нормативному -75%; температура повітря +6,3С, при нормативному - +15С, швидкість руху повітря фактична -0,19 м/с, нормативна - 0,4 м/с; рівень фізичного перевантаження потужність зовнішньої роботи (ВТ): при роботі за переважною участю м`язів плечового поясу фактичне значення 24,6, нормативне 18-30,5, перебування у позі з нахилом тулуба до 30 за зміну, фактично -2,6, при нормативі не повинно бути; кількість нахилів тулуба за зміну - фактично 186, нормативне значення до 100.

Згідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 03.04.2006 року серії ДНА-02 №08715, позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні40% безстроково та зазначено про потребу в забезпеченні лікарськими засобами, санітарно-курортному лікуванні (а.с.14).

Згідно довідки Медико-санітарної експертної комісії від 09.02.2017 року серії 12 ААА №044567, позивачу повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60% безстроково та зазначено про потребу в забезпеченні лікарськими засобами, санітарно-курортному лікуванні (а.с.13).

Позивач протягом неодноразово перебувала на лікуванні в медичних закладах з приводу захворювання (а.с. 15-виписка з історії хвороби).

Відповідно до виписки з медичної карти хворого, позивач скаржиться на стійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з віддачею в кінцівки, біль в плечовому, ліктьових та колінних суглобах, біль по передній поверхні гомілок, утруднення ходу, заніміння кінцівок.

Внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях через погіршення здоров`я, постійне лікування, вимушені зміни способу життя, втрати професійної працездатності.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Суд вважає встановленим факт спричинення позивачу моральної шкоди внаслідок настання у неї стійкої втрати професійної працездатності, встановленої первинно 40% та , з повторним переоглядом 60%.

Суд зазначає, що саме на роботодавця покладається обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року встановлено, що обов`язок з відшкодування моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155, ратифікованою Україною законом № 3988-VI (3988-17) від 02 листопада 2011 року передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів.

Частина 1 ст.237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації її фізичних можливостей, змінився звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення звичайного способу життя та вимагають від позивача додаткових зусиль для його організації.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`роз`яснено, що відповідно достатті 237-1 КЗпП Україниза наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Професійне захворювання позивача, яке завдає їй фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПРАТ «ІнГЗК», яким було допущено перевищення нормативних показників, а саме: тривала робота в шкідливих умовах (піднімання і перенесення вантажу більше нормативних показників. Також, запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію (10-705), фактичне значення 11,2 мг/м3, при нормативі -2,0 мг/м3; загазованість повітря робочої зони шкідливими речовинами; підвищені та знижені температури; рівень загальної та локальної вібрації; рівень інфрозвукового коливання, ультаразвуку; рівень електромагнітного випромінювання; рівень баромітричного тиску; рівень вологості та рухомостіповітряробочої зони: - фактична вологість повітря 78%, при нормальному 75%; температура повітря +6,3 С, при нормативному - +15С, швидкість руху повітря фактична 0,19 м/с, нормативна 0,4 м/с; рівень фізичного перевантаження потужністьзовнішньої роботи (ВТ): при роботі за переважною участю мязів з нахилом тулубадо 30 за зміну фактично 2,6. при нормативі не повинно бути; кількість нахилів тулуба за зміну фактично 186, номативне значення до 100; що підтверджено висновком МСЕК щодо втрати позивачем професійної працездатності та визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання і які не оспорило підприємство відповідач, а тому наявні правові підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок професійного захворювання.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, встановлення з 09 лютого 2017 року 60% ступеню втрати професійної працездатності, у зв`язку з професійним захворюванням та третьої групи інвалідності, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили. Також, суд враховує тривалість праці позивача в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 245 000,00 грн, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що вона зазнає у зв`язку з погіршенням здоров`я.

Щодо утримання з суми компенсації моральної шкоди податку суд зазначає наступне.

Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Як видно з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, тому вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, у зв`язку з чим, суд вважає, що стягнення має проводитись без утримання податку з доходу фізичних осіб.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, в розмірі 245 000,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 2450,00 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 23 , 1167, 1168 ЦК України, ст. ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці, ст. ст. 7, 12, 13, 79-81, 89, 141, 247 ч.2, 258, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Мотуз Олександр Володимирович, до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодження здоров`я внаслідок професійного захворювання, - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», місцезнаходження: 50064, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 245 000 (двісті сорок п`ять тисяч) гривень 00 копійок без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», місцезнаходження: 50064, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, , в дохід держави судовий збір у сумі 2450 (дві тисячі чотириста п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», місцезнаходження: 50064, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, .

Дата складення повного тексту судового рішення 17.04.2023 року.

Суддя: В. В. Мазуренко