Справа №443/1096/23
Провадження №2/443/425/23
РІШЕННЯ

іменем України

13 листопада 2023 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: територіальна громада села Бережниця в особі Жидачівської міської ради Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Яременко І.О. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: територіальна громада села Бережниця в особі Жидачівської міської ради Львівської області, в якій просить визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) на території Бережницької сільської ради, площею 2,80 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №12695 від 31.05.1997.

Обґрунтування позовних вимог

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_4 , після смерті котрої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Бережницької сільської ради, площею 2.80 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ №12695 від 31.05.1997. ОСОБА_4 дійсно проживала і була зареєстрована в с. Бережниця до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . До дня смерті і на день смерті разом із нею були зареєстровані та проживали: чоловік ОСОБА_3 , син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_5 .. Від імені ОСОБА_6 заповіту не посвідчувалося. Оскільки заповіту ОСОБА_4 не залишала, то спадкування відбулося за законом. Окрім позивача, спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 були чоловік покійної - ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_2 . Позивач та відповідачка спадщину після смерті матері - ОСОБА_4 не прийняли у жоден із передбачених законом способів. Натомість, батько позивача ОСОБА_3 проживав із своєю дружиною ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, а тому фактично її прийняв, вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак юридично спадкових прав не оформив. Даний факт підтверджується витягом зі спадкового реєстру від 20.03.2023 року, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Бережницької сільської ради, площею 2,80 умовних кадастрових гектари, що він фактично успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , однак юридично не оформив. Також у склад спадщини увійшов будинок по АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 дійсно проживав і був зареєстрований в с. Бережниця до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від імені ОСОБА_3 було посвідчено заповіт від 07.02.2002 за №3, в користь сина ОСОБА_1 . На день смерті ОСОБА_3 разом з ним були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_1 та невістка ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_3 позивач звернувся до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу № 03/2010 та 02.03.2011 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відносно житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Згодом позивач вирішив юридично оформити спадщину, щодо земельної частки (паю), однак у нього відсутні документи на зазначене майно. Оскільки правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) у позивача відсутні, то він звернувся із адвокатським запитом у Відділ №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, де отримав довідку від 20.03.2023, про те, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Бережницькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №12695 від 31.05.1997 на ОСОБА_4 . Реєстраційний номер 331. Площа земельної ділянки 2.80 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №333 від 30.05.1997. 09.06.2023 позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька, однак нотаріус відмовив через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) , що знаходяться на території Бережницької сільської ради, що належала дружині ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був її чоловік - ОСОБА_3 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. У зв`язку із відмовою нотаріуса в оформленні права власності на спадкове майно позивачка звернулася до суду із даним позовом для реалізації своїх спадкових прав.

Процесуальні рішення, постановлені по справі

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 08.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 21.08.2023. Витребувано з Львівського державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи /а.с. 24-25/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 21.08.2023 повторно витребувано з Львівського державного нотаріального архіву належним чином завірену копію спадкової справи, а підготовче засідання відкладено на 08.09.2023/а.с. 38-39/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 08.09.2023 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті на 25.09.2023 /а.с.66-67/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.09.2023 у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення судової повістки відповідачці справу розглядом відкладено на 12.10.2023 /а.с.72/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 12.10.2023 у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення судової повістки відповідачці справу розглядом відкладено на 06.11.2023 /а.с.81/.

Розгляд справи по суті відбувся 06.11.2023 року без участі сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності та відсутності позивача. Заявлені вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду, подав заяву в якій зазначає, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивача. Справу просить розглядати за її відсутності.

Представник третьої особи Жидачівської міської ради подав пояснення в яких просить справу розглядати без його участі на підставі наявних матеріалів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 06.11.2023, є дата складення повного тексту судового рішення - 13.11.2023.

Суд, перевіривши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а відтак позов слід задовольнити.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Бережницькою сільською радою 18.06.2003 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.9/.

Згідно довідки Жидачівської міської ради №135 від 16.02.2023 ОСОБА_4 дійсно проживала і була зареєстрована в с. Бережниця до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . До дня смерті і на день смерті разом із нею були зареєстровані та проживали: чоловік ОСОБА_3 , син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_5 . Від імені ОСОБА_4 заповіту не посвідчувалося /а.с.10/.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №71856177 від 20.03.2023 інформація за параметрами пошуку ОСОБА_4 відсутня /а.с.11/.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 , виданим Бережницькою сільською радою 19.11.2009 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.12/.

Згідно довідки Жидачівської міської ради №212 від 16.03.2023, ОСОБА_3 дійсно проживав і був зареєстрований в с. Бережниця до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від імені ОСОБА_3 було посвідчено заповіт від 07.02.2002 за №3, в користь сина ОСОБА_1 . На день смерті ОСОБА_3 разом з ним були зареєстровані та проживали: син ОСОБА_1 та невістка ОСОБА_5 /а.с.13/.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №71856187 від 20.03.2023 після смерті ОСОБА_3 було видано свідоцтва про право на спадщину /а.с.14/.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.03.2011 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1 . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с15/.

Відповідно до довідки Відділу №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 20.03.2023 №827/15-23, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Бережницькій сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №12695 від 31.05.1997 на ОСОБА_4 . Реєстраційний номер 331. Площа земельної ділянки 2.80 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката: розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №333 від 30.05.1997 /а.с.16/.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.06.2023 №173/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, у зв`язку із тим, що відсутній оригіналів правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) , що належала дружині ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.18/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відтак, до правовідносин стосовно спадкування земельної частки (пай) ОСОБА_3 після смерті дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовуються норми ЦК УРСР.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Стаття 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно із ст.526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини.

Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Стосовно правовідносин, які стосуються спадкування ОСОБА_1 земельної частки пай після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд застосовує норми ЦК України.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті1218,1231 ЦК України).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст. ст. 1269 та 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 успадкував спірну земельну ділянку після смерті дружини ОСОБА_4 , оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, відтак фактично став власником спірної земельної ділянки, проте юридично свої права не оформив.

Позивач ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 спадщину після його смерті прийняв у встановленому законом порядку, однак у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивач оформити право на спадкове майно не має можливості, будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, відповідачка проти задоволення позовних вимог не заперечує, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою, підставною і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: територіальна громада села Бережниця в особі Жидачівської міської ради Львівської області про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) на території Бережницької сільської ради, площею 2,80 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату серія ЛВ №12695 від 31.05.1997.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко