ЄУН №337/4222/22
Провадження № 2/337/155/2023
25 квітня 2023 року м. Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми пенсії,
14 грудня 2022 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Маленко Аліна Андріївна звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ГУ ПФУ в Запорізькій області суму пенсії, виплаченої надміру, за період з 20.09.2021 року по 30.11.2021 року в сумі 15 687,72 гривень, а також сплачену позивачем суму судового збору в розмірі 1984,80 гривень.
Ухвалою судді від 23 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.
Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи рекомендованою кореспонденцією відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України та повідомленням на офіційному сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень.
Представники позивача 24 квітня 2023 року ОСОБА_2 , і 25 квітня 2023 року ОСОБА_3 подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка, будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, у визначений судом строк відзив на позовну заяву не надала, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст. 178 ч.8, 247 ч.2, 279, 280 ч.1, 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).
Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).
Судом встановлено, що 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про проведення перерахунку пенсії, а саме про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як вбачається із розписки повідомлення, прийнятої 20.09.2021 року, зареєстрованої за №4974, ОСОБА_1 було подано пакет з десяти документів, в якому під №7 вказано Документ про місце проживання (реєстрації) особи.
Цим документом виявилась довідка про фактичне проживання громадян, видана ЖБК №18 «Запоріжсталь».
Згідно протоколу призначення пенсії від 23.09.2021 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії на пенсію по втраті годувальника, і призначено щомісячні виплати по 7787,99 гривень з 20.09.2021 року по 30.11.2021 року, а з 01.12.2021 року 7820,47 гривень.
Надалі, як вбачається з листа Начальника Управління обслуговування громадян Відділу обслуговування громадян № 2 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Запорізькій області від 08 грудня 2021 року, було встановлено, що серед інших документів ОСОБА_1 до заяви долучено довідку про фактичне проживання громадян, видану ЖБК №18 «Запоріжсталь», що має підтверджувати факт перебування на утриманні. Оскільки відповідно до п.2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Таким чином, перерахунок пенсії ОСОБА_1 було здійснено безпідставно. З огляду на вищевикладене, просили розглянути питання щодо скасування проведеного перерахунку пенсії ОСОБА_1 та винести рішення про відмову.
Згідно протоколу призначення пенсії від 25.11.2021 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії, та призначено виплачувати пенсію за віком з щомісячними виплатами в сумі 3967,36 гривень за період з 01.07.2021 року по 30.11.2021 року, та 3985,76 гривень з 01.12.2021 року довічно.
Про прийняття такого рішення ОСОБА_1 була повідомлена листом від 08 грудня 2021 року.
Обґрунтовуючи правомірність пред`явлення позову, позивач посилається на таке.
Згідно ч.1 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Пунктом 2 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 15.05.2003 р. за №374/7695 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 №25-3) (далі Порядок) визначено, що переплата пенсії - сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Однак крім вказаного, суд також виходить і з того, що зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.
Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.
До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
Виходячи із аналізу ст. 1215 ЦК України, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Окрім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 року по справі №404/4822/15-ц (провадження №14-55цс19) зазначено, що повернення надмірно сплачених сум пенсій можливе шляхом стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, зокрема, у випадку надання ним недостовірних (явно неправильних) даних, тобто у випадку недобросовісної поведінки набувача.
При цьому, надмірно виплачені суми пенсії мають стягуватися саме з їх набувача за наявності недобросовісності з його боку щодо набуття цих сум.
Судом не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 отриманих коштів у розмірі 15 687,72 гривень. Матеріали справи не містять жодних доказів наявності небодросовісності набувача або надання ним недостовірних даних.
Так, ОСОБА_1 надала до ГУ ПФ України в Запорізькій області перелік документів для призначення (перерахунку) пенсій.
Відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, При прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.
За п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ПФУ в Запорізькій області до суду не надано доказів подання до органу Пенсійного фонду завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення чи перерахунку пенсії відповідачу, а також допущення ОСОБА_1 будь-яких порушень чи зловживань, які призвели до виникнення переплати та недобросовісного набуття останньою отриманих коштів у сумі 15 687,72 гривень. Надання ОСОБА_1 довідки про фактичне проживання за адресою, а не про її реєстрацію за цією адресою, не є завідомо неправдивими даними чи порушення або зловживання. В даному випадку орган, що призначає пенсію, повинен був повідомляти заявницю про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів, чи приймати рішення відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший.
За таких обставин, підстави для повернення надміру виплачених сум пенсій відсутні, а в задоволенні позову необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 82, 89, 131, 141, 229, 247, 263, 264, 280, 354 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.С. Бредун