Справа №302/1313/22
Номер рядка звіту 40
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2023 смт. Міжгір?я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Міжгір`я Закарпатської області, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО», в інтересах якого дії адвокат Руденко Костянтин Васильович до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» (далі - Позивач, ТОВ «ФК «РІАЛЬТО») звернулося до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого представник зазначив, що відповідно до укладеного договору №0-1 від 14.07.2021 (далі - Кредитний договір) між ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 (далі - Відповідач/Позичальник), Відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн., строком на 14 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4,0% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №0-1 від 14.07.2021 станом на 04.11.2022 становить 6 616,00 грн., яка складається з 2000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 616,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом за період з 14.07.2021 по 28.07.2021 (включно); 4000,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 Кредитного договору за ставкою 4,0% за кожен день користування кредитом за період з 29.07.2021 по 16.09.2021 (включно) відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), яку позивач разом із понесеними судовими витратами просив стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 17.11.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 80-81).

13.01.2023 відповідачем до суду подано відзив на позов, в якому він посилаючись на порушення позивачем строків звернення з позовом до суду, недопущення подвійного стягнення з нього заборгованості, просив відмовити у задоволенні позову. Також зауважив щодо завищеного розміру витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 83-89).

27.01.2023 через засоби електронного зв?язку до суду надійшла відповідь на відзив, в яких представник позивача зауважив, що доводи сторони відповідача про необґрунтованість позовних вимог є хибними та такими, що не спростовують підстав позовної заяви (а.с. 91-101).

Відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.07.2021 між ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 укладено договір №0-1, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2000,00 грн., строком на 14 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4,0% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту (а.с. 17-22).

Укладений Кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування, оскільки відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, що діяла на дату укладення Кредитного договору ), дія даного закону не поширюється на:

- договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування.

Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 14 днів.

Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Згідно п. 3.3. Кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановленим п. 1.3. Кредитного договору, позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 4,0% від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як передбачено частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу вимог частини 1 статті 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань за договором №0-1 від 14.07.2021 станом на 04.11.2022 утворилася заборгованість в сумі 6 616,00 грн., яка складається з: 2000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 616,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 2,2 % за кожен день користування кредитом за період з 14.07.2021 по 28.07.2021 (включно); 4000,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 Кредитного договору за ставкою 4,0% за кожен день користування кредитом за період з 29.07.2021 по 16.09.2021 (включно) відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України (а.с. 23).

Вказаний розрахунок позивача відповідачем не спростований та ґрунтується на доказах, наданих сторонами і досліджених в ході судового розгляду.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 6616,00 грн.

Щодо невірного, на думку відповідача, нарахування заборгованості по процентам, з підстав пропуску строку позовної давності, суд звертає увагу на пункт 3.3. Кредитного договору, з якого слідує, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору, позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною ставкою 4,0 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом, а тому такі доводи не ґрунтуються на досліджених матеріалах справи.

Перевіривши доводи Відповідача про подвійне стягнення заборгованості за Договором №0-1 від 14.07.2021 суд виходить з наступного.

23.05.2022 рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області по справі №302/316/22 було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Ріальто» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 88-89).

Постановою старшого державного виконавця від 30.08.2022 виконавчий напис №25717 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованості у розмірі 7316,00 грн. - повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Так, 25 серпня 2022 року набрав чинності Закон від 27 липня 2022 року №2455-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану», відповідно до якого в період дії воєнного стану забороняється примусове виконання виконавчих написів нотаріусів, тому ТОВ «ФК «Ріальто» звернулося до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за Договором №0-1 від 14.07.2021 (а.с. 114, 115).

В той же час суд вважає, що заслуговують на увагу доводи відповідача з приводу завищеного розміру витрат на правову допомогу.

Так, статтею 59 Конституції України закріплено право кожного на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом частини 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу, у разі задоволення позову покладаються на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Інтереси позивача представляє адвокат Руденко Костянтин Васильович, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність №2412, видане Радою адвокатів Полтавської області 23 жовтня 2018 року та довіреності від 17 червня 2022 року.

Звертаючись до суду, позивач згідно вимог статті 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 9000,00 грн., на підтвердження понесення яких до позовної заяви долучено: договір про надання правової допомоги №02/06/2022 (а.с. 57-60), акт приймання-передачі надання послуг №5 від 09 вересня 2022 року, відповідно до якого адвокат Руденко К. В. займався підготовкою позовних заяв щодо стягнення заборгованості з різних боржників, в тому числі і щодо ОСОБА_1 , вартість наданих послуг щодо кожного боржника окремо складає по 9000,00 грн. (а.с. 65-66).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Враховуючи обсяг наданих представником позивача - адвокатом Руденком К. В. послуг, співмірність наданих адвокатом послуг та суми виплаченого гонорару зі складністю справи, те, що справу було розглянуто в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, задокументований адвокатом перелік наданих послуг, а також те, що позов задоволено, суд приходить до висновку про часткове стягнення з відповідача на користь позивача витрат на надання професійної правової допомоги в розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні ним судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2481,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на рахунок п/р IBAN НОМЕР_3 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», код банку 305299, ЄДРПОУ 4349295, заборгованість за Договором №0-1 від 14.07.2021 станом на 04.11.2022 в розмірі 6 616,00 грн. (шість тисяч шістсот шістнадцять гривень), витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 31 березня 2023 року.

Суддя Пухальський С. В.