Справа № 932/306/21
Провадження № 2/932/2153/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Куцевола В.В.

при секретарі Рибалці В.І.

за участі

позивача ОСОБА_1

представник позивачів ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 до ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , третя особа державний нотаріус Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Черновська Л.Г. про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , третя особа Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання права на спадкування, усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 ,уточненій редакції якої позивачі просили суд: визнати за ОСОБА_5 , право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_9 ; визнати за ОСОБА_7 , право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_9 ; визнати за ОСОБА_1 , право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_10 ; визнати за ОСОБА_6 , право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_10 .

Обґрунтовуючи заявлені (уточнені) позовні вимоги, позивачі посилались на те, що вони є онуками ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та за життя мала у власності квартиру АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що, нотаріусом, за заявами позивачів про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 , було фактично відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, у зв`язку з наявністю в провадженні суду заяви ОСОБА_11 про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою, останні вимушені звернутися до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову, відповідачем ОСОБА_11 було подано відзив доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, останній зазначив, що проживав разом з ОСОБА_9 у її квартирі з березня 2013 року по день смерті останньої, матеріально забезпечував її та здійснив організацію поховання, взяв на себе всі витрати пов`язані з цим. Також зазначив, що померлою ОСОБА_9 було складено заповіт, у присутності свідків, яким вона заповіла усе своє майно йому, однак у зв`язку з юридичною необізнаністю заповіт не було нотаріально посвідчено.

Позивачами було надано відповідь на відзив ОСОБА_11 .

Відповідачем ОСОБА_12 було надано відзив на позовну заяву в якій вона зазначила, що визнає позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Також, відповідач зазначила, що була сусідкою ОСОБА_13 та саме вона здійснила організацію поховання останньої, оскільки не змогла найти контактів онуків померлої, тобто позивачів по справі. Крім того, зазначила, що з ОСОБА_9 ніхто не проживав, вона не потребувала ні фізичної ні матеріальної допомоги.

Відповідачем ОСОБА_3 було подано зустрічну позовну заяву в якій останній просив суд: визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом, після смерті ОСОБА_9 ; визнати за ним, спадкоємцем четвертої черги, право на спадкування майна ОСОБА_13 разом зі спадкоємцями за законом першої черги; усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_9 ; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги відповідач ОСОБА_11 (позивач за зустрічним позовом) зазначив про те, що він з 18.03.2013 і по сьогодні проживає в квартирі АДРЕСА_1 та проживав однією сімєю з ОСОБА_13 по день її смерті. Про існування будь-кого з близьких, а тим паче про онуків йому не було відомо, оскільки жодного разу, за період 2013-2018, до ОСОБА_13 ніхто не навідувався.

З огляду на те, що ОСОБА_11 у період з березня 2013 року по серпень 2018 року піклувався за ОСОБА_13 , матеріально її утримував, здійснював поховання та враховуючи наявність волі останньої висловленої у заповіті у присутності свідків, позивач за зустрічним позовом вважав за необхідне звернутися до суду з даними вимогами.

Позивачами за первісним позовом (відповідачами за зустрічним позовом) надано відзив доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами, оскільки вони є безпідставними, а обставини якими вони обґрунтовані не правдивими.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.01.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.05.2021 замінено неналежного відповідача.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.11.2021 зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю приписам ЦПК України.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.12.2021 прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 та об`єднано зустрічний позов ОСОБА_3 з первісним позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.09.2022 закрито підтовче провадження у справі.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та представник позивачів за первісним позовом підтримали заявлені позовні вимоги первісного позову та надали пояснення аналогічні викладеним в ньому. Заперечували щодо позовних вимог зустрічного позову.

У судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та його представник підтримали позовні вимоги зустрічного позову та надали пояснення аналогічні викладеним в ньому. Заперечували проти вимог первісного позову.

Відповідач ОСОБА_12 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомив, що іноді допомагав ОСОБА_13 по господарству. ОСОБА_3 він разом з ОСОБА_13 не бачив, однак знає, що він проживає у тому ж під`їзді де жила ОСОБА_13 поверхом нижче.

Свідок ОСОБА_15 повідомив, що ОСОБА_3 проживав у квартирі разом з ОСОБА_13 , постійно допомагав їй.

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що в дитинстві часто проживала у своє бабусі, яка була сусідкою ОСОБА_13 , часто бувала у неї в квартирі та спілкувалась з її онуками. Останнім часом проживає за межами України. Зі слів матері їй відомо, що після смерті ОСОБА_13 остання намагалась відшукати її онуків, однак зв`язок з ними було втрачено, тому вона звернулась із заявою про прийняття спадщини.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (виданого повторно), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9 .

Згідно з копією листа провідного спеціаліста КП «ДМБТІ» ДМР ОСОБА_17 від 15.07.2020 за вих.№7418, ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності від 06.04.1993 виданого виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням №Б-226, належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_9 , з заявами про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_6 - 20.08.2020, ОСОБА_7 - 20.08.2020, ОСОБА_1 - 20.08.2020, ОСОБА_5 27.08.2020, ОСОБА_8 05.12.2018, ОСОБА_3 20.12.2018.

Згідно з копіями свідоцтв про народження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є дітьми ОСОБА_18 .

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, матір`ю ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_9 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_18 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копії листів завідуючої Сьомою ДДНК Черновської Л.Г. від 05.07.2020 адресованих ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , на листи останніх щодо процедури продовження строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 , повідомляє, що після отримання рішення суду щодо вирішення спору ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту проживання однією родиною з ОСОБА_13 , буде визначено процедуру оформлення спадкових прав.

Згідно з копією ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.09.2021 (справа №932/3219/19) заяву ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_13 , залишено без розгляду.

Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Отже, спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем.

Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини.

Як роз`яснено у п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У пункті 3 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальних дій. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 20 ЦК України визначено, що, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, з аналізу вищезазначених норм права вбачається, що на спадкоємців за правом представлення розповсюджується механізм прийняття спадщини встановлений для особи, яку вони заміщують у спадкових правовідносинах, що вказує про можливість звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом лише за наявності відповідної постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

З огляду на те, що матеріали справи не містять постанови нотаріуса щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_9 та враховуючи, що зі змісту наявних в матеріалах справи листів нотаріуса вбачається, що наразі не вирішено питання щодо продовження строку прийняття спадщини ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , заявлені позовні вимоги останніх не підлягають задоволенню, оскільки є передчасними.

Окремо суд зазначає, що із заявами про прийняття спадщини ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулись майже через два роки після смерті ОСОБА_9 , однак вимог щодо поновлення строку на прийняття спадщини не заявляли.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як роз`яснено у п.21 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним ВП/ВС у постанові від 22 серпня 2018 року прийнятій за результатами розгляду справи № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на те, що позивачем за зустрічним позовом не надано належних доказів на підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_9 однією сім`єю (наявності спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги), позовні вимоги про визнання останнього спадкоємцем четвертої черги за законом не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем на підтвердження своїх доводів не надано жодного документу, який би свідчив про надання ОСОБА_9 матеріальної допомоги, а також щодо організації поховання і понесення матеріальних затрат.

До того, ж суд звертає увагу, що сам факт надання допомоги іншій особі, яка є одинокою особою похилого віку, не є безумовним підтвердженням наявності факту проживання однією сім`єю та не свідчить про наявність підстав для застосування статті 1264 ЦК України (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2020 року прийнята за результатами розгляду справи № 369/9334/16-ц).

Також суд зазначає, що посилання ОСОБА_3 на заповіт складений у письмовій формі у присутності свідків, не свідчить про наявність підстав які б наділяли останнього спадковими правами після смерті ОСОБА_9 .

Виходячи з того, що інші позовні вимоги ОСОБА_3 є похідними від вимоги останнього щодо визнання його спадкоємцем четвертої черги, вони також не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивачів.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 до ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , третя особа державний нотаріус Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Черновська Л.Г. про визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , третя особа Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання права на спадкування, усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 07.04.2023 року.

Суддя В.В. Куцевол