КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/6809/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2289/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кирплюка Дмитра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року у складі судді Фінагеєвої І.О.,

у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_1 , акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернувся у суд із скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови державного виконавця Тарасенка В.О. від 13 квітня 2021 року про залучення працівників органу внутрішніх справ.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року у справі № 369/4557/15-ц задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення із житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

11 жовтня 2017 року державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 369/4557/15-ц, виданого 16 серпня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області щодо виселення ОСОБА_2 з житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2021 року було проведено заміну стягувача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його правонаступника ОСОБА_1 у цивільній справі №369/4557/156-ц, яка була оскаржена до апеляційної інстанції у строки визначені законом, а тому вона не набрала законної сили.

Однак, 26 березня 2021 року адвокатом ОСОБА_1 подано до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про заміну сторони виконавчого провадження, в додатках якої містилась ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2021 року з печаткою про набрання законної сили від 24 березня 2021 року, яка на цю дату набрати законної сили не могла, оскільки це був лише 14 день з моменту проголошення вступної та резолютивної частини та лише 9 з моменту проголошення повного тесту рішення. Відтак строк на оскарження у ОСОБА_2 не закінчився, а у виконавця були відсутні підстави для проведення заміни сторони у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Тобто станом на 13 квітня 2021 року, справа за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження перебувала у Київському апеляційному суді, ухвала від 09 березня 2021 року не набрала законної сили, у державного виконавця Хайдарі Р.Р. були відсутні підстави та повноваження для винесення постанови від 13 квітня 2021 року про залучення працівників органу внутрішніх справ. З наведених підстав вбачається, що винесення постанови про залучення працівників органу внутрішніх справ у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 13 квітня 2021 року є незаконним, а сама постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Скасовано постанову державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Хайдарі Р.Р. від 13 квітня 2021 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про залучення працівників органу внутрішніх справ. У решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Кирплюк Д.В. в інтересах ОСОБА_1 вважає оскаржувану ухвалу в задоволеній частині прийнятою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без врахування спеціальних норм у спірних правовідносинах, що призвело до того, що в ухвалі судді першої інстанції встановлені висновки, які суперечать реальним обставинам справи, просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в основу оскаржуваної ухвали протиправно покладено постанову Київського апеляційного суду по справі №369/4557/15-ц від 13 травня 2021 року, якої не існувало на момент подачі скарги, оскільки ретроспективне застосування правових позицій суперечить положенням статті 58 Конституції України та принципу правової визначеності.

Вказано, що районний суд безпідставно вийшов за межі заявлених в скарзі вимог та замінив вимоги ОСОБА_2 від державного виконавця Тарасенка В.О. на державного виконавця Хайдарі Р.Р. чим встановив обставини, які не були предметом розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Під час апеляційного провадження, ухвалою Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено ПАТ КБ «ПриватБанк».

Представник Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку (а.с. 196, 200-201), а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе слухати справу за його відсутності.

Колегія суддів, заслухавши адвоката Кирплюка Д.В. в інтересах ОСОБА_1 , Хитрову Л.В. в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», які просили апеляційну скаргу задовольнити, адвоката Касьяненка Д.Л. в інтересах ОСОБА_2 , який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

За правилом частин першої, четвертої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом апеляційної скарги, ухвала суду оскаржується лише в частині задоволених вимог ОСОБА_2 , якою скасовано постанову державного виконавця про залучення працівників поліції під час вчинення виконавчих дій, а тому з огляду на вказане в іншій частині ухвала суду не переглядається.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи, заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.07.2015 року (справа № 369/4557/15-ц) позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про виселення задоволено та вирішено виселити останнього з житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-10).

В провадженні Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 369/4557/15-ц виданого 16.08.2017 Києво-Святошинським районним судом Київської області з примусового виселення ОСОБА_2 з житлового будинку.

11 жовтня 2017 року державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 369/4557/15-ц, виданого 16.08.2017 Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2021 року замінено стягувача з ПАТ КБ "ПриватБанк" на його правонаступника ОСОБА_1 у цивільній справі № 369/4557/15-ц, за позовом Пат КБ`ПриватБанк" до ОСОБА_2 про виселення.

26 березня 2021 року державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тарасенком В.О. було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження № НОМЕР_1 з ПАТ КБ "Приватбанк" на його правонаступника ОСОБА_1

13 квітня .2021 року державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р.Х. було винесено постанову у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про залучення працівників внутрішніх справ, відповідно до якої залучено працівників Відділу поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державних виконавців та залучення осіб при проведенні виконавчих дій, які будуть проводитися 16 квітня 2021 року.

Зі справи убачається, що 26 березня 2021 року представником скаржника до Київського апеляційного суду на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2021 року подано апеляційну скаргу, апеляційне провадження за якою відкрито 20 квітня 2021 року й за результатами розгляду якої постановою апеляційного суду від 13 травня 2021 року ухвалу суду першої інстанції в частині заміни стягувача з ПАТ КБ "ПриватБанк" на його правонаступника ОСОБА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Постановою державного виконавця від 24 травня 2021 року на виконання постанови Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року, замінено сторону виконавчого провадження з ОСОБА_1 на ПАТ КБ «ПриватБанк».

Районний суд скасовуючи постанову державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Хайдарі Р.Р. від 13 квітня 2021 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 про залучення працівників органу внутрішніх справ, виходив з того, що дії державного виконавця щодо винесення вказаної постанови не є протиправними, в той як постанова обмежує права боржника на вчинення у провадженні будь-яких дій.

З такими висновками в оскаржуваній частині колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 129 -1 Конституції України, cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок виконання судового рішення про виселення боржника державним виконавцем встановлено статтею 66 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, за змістом ч. ч. 1-5, 7-8 вказаної статті державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення.

У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (Hornby v. Greece, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи.

Так, скаржник в своїй скарзі посилається на те, що постанова державного виконавця від 13 квітня 2021 року про залучення працівників поліції була винесена виконавцем незаконно, оскільки ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2021 року про заміну стягувача з ПАТ КБ "ПриватБанк" на його правонаступника ОСОБА_1 у цивільній справі № 369/4557/15-ц не набрала законної сили, а ОСОБА_1 не могла бути належним стягувачем у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Між тим, вказана постанова жодним чином не порушує прав, свобод чи інтересів скаржника ОСОБА_2 , оскільки вказана постанова приймалася не на користь стягувача ОСОБА_1 чи ПАТ КБ «ПриватБанк» та ніяким чином не впливає на виконання виконавчого листа за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.07.2015, яке набрало законної сили та є чинним станом на дату розгляду справи.

Дії державного виконавця щодо залучення працівників поліції узгоджуються з ч. 3, 4 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Районний суд, скасовуючи постанову державного виконавця про залучення працівників поліції для забезпечення охорони громадського порядку під час призначених на 16.04.2021 виконавчих дій, пов`язаних з примусовим виконанням рішення суду та виселення ОСОБА_2 з житлового будинку, належним чином не дослідив обставини справи та долучені докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно матеріалів, до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заінтересованою особою було подано заяву про заміну сторони виконавчого провадження з додатком до неї - копією ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2021 року у справі № 369/4557/15-ц, якою замінено стягувача з ПАТ КБ "ПриватБанк" на ОСОБА_1 .

Ухвала суду про заміну сторони виконавчого провадження державному виконавцю була надана належним чином засвідченою з наявною на ній відміткою посадової особи районного суду про набрання судовим рішенням чинності (а.с.14-20).

За таких обставин, державний виконавець не мав правових підстав для сумніву у чинності ухвали суду, копію якої долучено до справи та, відповідно, відмови у вчиненні ним процесуальної дії, пов`язаної з винесенням оскаржуваної постанови про залучення працівників поліції для забезпечення охорони правопорядку під час примусового виконання рішення суду.

Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження є не виконавчим, а процесуальним документом, що має на меті продовження виконавчого провадження, а також збереження прав та обов`язків сторін виконавчого провадження та їх правонаступників.

Окрім цього, районний суд не звернув увагу, що апеляційне провадження за поданою представником ОСОБА_2 апеляційною скаргою на ухвалу районного суду від 09 березня 2021 року, Київським апеляційним судом відкрито лише 20 квітня 2021 року (а.с.12).

Залишив суд поза увагою й ту обставину, що ОСОБА_2 не оскаржено постанову державного виконавця від 26 березня 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження з ПАТ КБ "ПриватБанк" на його правонаступника ОСОБА_1 .

Разом з тим, постанова державного виконавця від 14 квітня 2021 року про залучення працівників поліції під час вчинення державним виконавцем 16 квітня 2021 року дій, пов`язаних з примусовим виселенням боржника з житлового будинку узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено обов`язкову участь працівників органу правопорядку під час примусового звільнення приміщення від боржника та його майна.

Оскаржувана постанова приймалася не на користь стягувача, а на виконання виконавчого листа, виданого на примусове виконання рішення суду.

Отже, установленими по справі обставинами доведено чинність постанови державного виконавця про заміну сторони виконавчого провадження.

13 квітня 2021 року державним виконавцем прийнято рішення про проведення 16 квітня 2021 року виконавчих дій, пов`язаних з виконанням рішення суду, в той час як постанова про залучення працівників поліції носить похідний характер від рішення державного виконавця про призначення дати примусового виконання виконавчого листа № 369/4557/15-ц від 16.08.2017.

Суд першої інстанції зазначених обставин не врахував, належної оцінки у рішенні не надав й прийшов до поспішного висновку про незаконність винесеної посадовою особою виконавчої служби постанови про залучення працівників органів внутрішніх справ для проведення виконавчих дій.

За таких обставин колегія суддів визнає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що оскаржуваною постановою державного виконавця порушені права ОСОБА_2 .

Крім того, колегія суддів зауважує, що постановою державного виконавця від 08 червня 2021 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження.

Окрім цього, скасовуючи постанову від 13 квітня 2021року, винесену державним виконавцем Хайдарі Р.Р., районний суд вийшов за межі вимог скарги, остільки скаржником ставилося питання про скасування постанови, винесеної іншим державним виконавцем - Тарасенком В.О. та у відсутність будь-яких поданих ОСОБА_2 по справі уточнень, суд фактично встановив обставини, які не були предметом розгляду скарги.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції в задоволеній частині вимог скарги ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням по справі в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Кирплюка Дмитра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року скасувати в задоволеній частині вимог скарги ОСОБА_2 скасувати.

Ухвалити по справі в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги.

У решті ухвалу суду першої інстанції залишити без мін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 26 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: