РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

11.04.2023р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що він є племінником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дядько ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Спадкування здійснюється за законом. Він є племінником померлого та у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за законом, які б прийняли спадщину, немає. Однак у видачі йому свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, оскільки ним не надано документів, які б підтверджували родинні стосунки між спадкодавцем та спадкоємцем. В даному випадку відсутнє свідоцтво про народження ОСОБА_4 , а актовий запис про його народження в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній. Єдиним документом про народження ОСОБА_4 є довідка від 11.11.2021р., видана Кіровським відділом записів цивільного стану м.Донецька, тобто на тимчасово окупованій території, тому не прийнята нотаріусом до уваги. У зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно.

Наявність родинних відносин між ним та спадкодавцем ОСОБА_4 підтверджується тим, що його матір`ю є ОСОБА_6 . ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 також в Донецькій області і після його народження родина переїхала до с.Камьянка Тельманівського р-ну Донецькій області, де ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась мати позивача. ОСОБА_4 працював вчителем в Камьянській восьмирічній школі. Також збереглися листівки з привітаннями, які мати позивача направляла своєму брату, називаючи його при цьому ОСОБА_7 , оскільки усі в родині так звали ОСОБА_4 . Позивач займався похороном дядька, оскільки інших родичів не було. У нього залишились оригінали документів на квартиру, він продовжує сплачувати житлово-комунальні послуги. Через відсутність документів, які підтверджують родинні стосунки між спадкодавцем та спадкоємцем, позивач не може оформити своє право власності на спадкове майно.

Ухвалою суду від 12.04.2023р. у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

26.04.2023р. до суду від представника відповідача Запорізької міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав повністю та зазначив, що позивач не зазначив, до якої черги спадкування він відноситься, документи, які надані позивачем на підтвердження факту родинних відносин з ОСОБА_4 , фактично цього факту ніяким чином не доводять. Покази свідка не можуть бути беззаперечним доказів родинних стосунків за відсутності інших належних та допустимих доказів. Крім того, за документами спадкодавцем є ОСОБА_8 , в той час, коли надана позивачем переписка адресована ОСОБА_9 . Також позивачем не надано жодних документів, які б підтверджували реєстрацію права власності спадкодавця ОСОБА_4 на спадкове майно. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності відсутні. Отже, спірна квартира має усі ознаки відумерлої спадщини. Позовні вимоги є необґрунтованими. Просить в позові відмовити.

04.05.2023р. до суду від представника позивача адвоката Задерей О.В. надійшла відповідь на відзив, в якій він вважає доводи представника відповідача необґрунтованими. Черговість спадкування не є предметом доказування у цій справі. В позові зазначено, що позивач є племінником померлого ОСОБА_4 , єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Мати позивача та рідна сестра померлого заяву про прийняття спадщини не подавала, тому спадщину не прийняла. Щодо довідки про народження, яка видана органом на тимчасово окупованій території, то згідно ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими у ч.2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. Тобто вже більше року держава визнає документи, що підтверджують вказані факти, що узгоджується з міжнародною практикою. Показання свідків слід розглядати в комплексі з іншими доказами, тому доводи представника відповідача є безпідставними. Так, в доданих позивачем документах збігаються прізвище та по батькові матері позивача та померлого, вони народились та мешкали в одному регіоні, померлий працював в селі, де народилась мати позивача, вони спілкувались, вітали один одного зі святами. Тобто сукупність усіх наданих доказів свідчить про наявність родинних відносин між позивачем та померлим ОСОБА_4 . В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дійсно відсутня реєстрація права власності спадкодавця на спадкове майно, однак відомості до цього реєстру вносились з 01.01.2023р., до цього реєстрація права власності здійснювалось БТІ і позивачем заявлено клопотання про витребування судом з БТІ відповідної інформації. У позивача наявний оригінал свідоцтва про право власності на житло, тому доводи представника відповідача також є необґрунтованими. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 07.06.2023р. підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та, будучи допитаним відповідно до ст.234 ЦПК України за правилами допиту свідка, пояснив, що в жовтні 2021р. помер його дядько ОСОБА_4 , якого в родині завжди кликали «Анатолієм». Дядько проживав в м.Запоріжжі. Його мати ОСОБА_10 та дядько ОСОБА_4 є рідними сестрою та братом. Мати проживає в м.Донецьку. Він як спадкоємець звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті дядька. Його мати як спадкоємиця такої заяви не подавала і відповідно спадщину не прийняла. Інших спадкоємців у дядька немає. Він проживав один, родини не мав. На даний час він не може отримати свідоцтво про спадщину, оскільки не залишились документів про народження дядька, щоб підтвердити їх родинні стосунки. Але цей факт підтверджується тим, що його мати народилась в с.Камьянка Донецької області, де проживала уся їх родина, дядько там навчався та потім працював в школі. В селі проживали дід та баба, вони збирались там усі разом на сімейні та інші свята. Вони листувались, вітали один одного зі святами, приїздили один до одного в гості, дзвонили. Після смерті дід та баба були поховані на місцевому кладовищі і вони разом доглядали за могилами. ОСОБА_11 також був там захований. Похованням дядька займався він. Після його смерті у нього залишились ключі від квартири, сімейний архів, в т.ч. оригінали документів на квартиру, він сплачує житлово-комунальні послуги. Просить позов задовольнити

Представник позивача адвокат Задерей О.В. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Заперечення представника відповідача проти позову вважає безпідставними.

Представник відповідача Запорізької міської ради Рибалкіна Я.М. в судовому засіданні позов не визнала повністю з підстав, викладених у відзиві на позов, просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в т.ч. право власності на майно.

Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно з ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Запоріжжі помер ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Рутченково Донецької області (арк..15).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого 11.03.1997р. Хортицькою районною адміністрацією ЗМР та зареєстрованого Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 12.05.1997р.в реєстровій книзі №228 за №36082 (арк..16,106-108).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.04.2023р. відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 відсутні (арк..17).

Згідно з звітом про оцінку майна, складеним 31.03.2023р. суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ГРОСАЛЬ», ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 34,81кв.м., житловою 16,2кв.м., становить 200 000,00грн.(арк..7).

В зазначеній квартирі ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав з 21.05.1992р. по день смерті. Разом з ним на день смерті інші особи зареєстровані не були (арк..62звор.).

17.02.2022р. приватним нотаріусом ЗМНО Федосенко К.О. за заявою ОСОБА_1 заведена спадкова справа №12/2022р., в Спадковому реєстрі №69164137 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк..53-56).

Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались.

Станом на 20.03.2023р. спадкова справа є чинною, свідоцтва не видавались (арк..73).

Постановою приватного нотаріуса ЗМНО Федосенко К.О. №119/02-31 від 20.03.2023р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки нотаріусу не надано документи на підтвердження факту родинних відносин із спадкодавцем, зокрема, свідоцтво про народження ОСОБА_4 , відомості про актовий запис про його народження в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній (арк.74-75).

В межах цієї цивільної справи позивач ОСОБА_1 просить встановити факт його родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме те, що вони є племінником та дядьком, а також визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, оскільки в нотаріальному порядку він не може оформити своє право на спадщину.

Так, згідно з копією паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданим 12.07.2002р. Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, та свідоцтвом про народження НОМЕР_3 , виданим 21.05.1969р. Калінінським бюро ЗАЦС м.Донецька, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Донецьку, його батьками є: батько ОСОБА_10 , мати ОСОБА_12 (арк.8-12).

Згідно з свідоцтвом про шлюб НОМЕР_4 , виданим 02.06.1972р. Пролетарським районним відділом ЗАЦС м.Донецька, між ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , укладено шлюб 02.06.1972р., актовий запис №246 (арк..13).

Згідно з свідоцтвом про народження НОМЕР_5 , виданим (повторно) 06.10.1960р. Каменською с/радою Тельманівського р-ну Донецької області, ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 в с.Камьянка Тельманівського р-ну Сталинської (Донецької) області, її батьками є: батько ОСОБА_13 , мати ОСОБА_14 (арк..12).

Згідно з довідкою №2485/08-92, виданою 11.11.2021р. Кіровським відділом ЗАЦС Донецького міського управління юстиції, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі реєстрації актів про народження відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції в м.Донецьку вчинено актовий запис №1620 від 19.07.1939р., місце народження не зазначено, батьками є: батько ОСОБА_13 , мати ОСОБА_14 (арк..14).

Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 20.03.2023р., який міститься в спадковій справі, інформація щодо актового запису про народження ОСОБА_4 в реєстрі відсутня (арк..70 звор).

Згідно з свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 , виданим (повторно) 02.11.2000р. Кіровським відділом РАГС м.Донецька, ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 в м.Донецьку (арк..21).

За змістом телеграми (термінова), відправленої 20.08.1993р. з м.Донецька до АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 «Помер батько, похорон 21 в селі. Люда» (арк.20).

Згідно з листівками за 1980,1988р. ОСОБА_15 зі святами ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (арк.. 23-25).

Згідно з довідкою №115 від 14.03.1963р. ОСОБА_4 працює в Каменській восьмирічній школі вчителем біології в 5-8 класах (арк..22).

Згідно з заявою від 17.10.1975р. на ім`я ректора ЗУМ ОСОБА_4 просить зарахувати його в число студентів та перевести на санітарно-гігієнічний факультет (арк..26).

Згідно з виробничою характеристикою №45 від 22…..1986р. ОСОБА_4 , 1939р.н., працює слюсарем по ремонту рухомого складу в залізничному цеху заводу «Запоріжсталь» з вересня 1975р., характеризується позитивно (рак.27).

Згідно з виробничою характеристикою без номера та дати ОСОБА_4 , 1939р.н., працює підсобним робочим ремонтно-будівельного цеху Дніпровського алюмінієвого заводу ім.. С.М. Кірова, характеризується позитивно (арк..28).

Згідно з довідкою №2224 від 09.09.1975р. ОСОБА_4 закінчив 3 курси лікувального факультету Запорізького медичного інституту (арк..29).

Згідно з характеристикою-рекомендацією без номера та дати ОСОБА_4 за час роботи в Каменській восьмирічній школі вихователем групи продовженого дня проявив себе з позитивного боку та рекомендований до вступу в педагогічний інститут (арк..30).

Згідно з договором-замовленням №298 без дати ОСОБА_1 замовив у ФОП ОСОБА_19 «Обряд» організацію та поховання померлого ОСОБА_4 , адреса АДРЕСА_2 (арк.31).

Згідно з товарним чеком без номера та дати ОСОБА_1 сплатив ФОП ОСОБА_20 за ритуальні послуги 12тис.грн. (арк..32).

Згідно з платіжними інструкціями від 14.02.2023р., 22.08.2022р., 24.03.2023р. ОСОБА_21 сплатив внесок на управління будинком ОСББ, о/р 200156342 на ім`я ОСОБА_22 , за постачання теплової енергії, о/р НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_22 (арк..33-35).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_3 з 1991р., ОСОБА_24 проживав в одному з нею під`їзді на 7 поверсі. Проживав він завжди один. Більше спілкувався з її матір`ю, оскільки вони разом працювали на Запоріжсталі. Вона стала більше спілкуватись з ним в 2019р., коли стала членом правління ОСББ та займалась загальнобудинковими справами. Всі знали його як ОСОБА_7 . Колись вона побачили квитанцію на ім`я ОСОБА_4 , спитала у нього «хто це?», він сказав «я», але так його не слід називати. Вона не стала допитуватись чому. Він був самотньою, замкнутою людиною. Вона знала, що у ОСОБА_25 є сестра ОСОБА_26 та племінник ОСОБА_18 . ОСОБА_27 казав їй, що сестра запрошувала його до себе жити на ОСОБА_28 , оскільки він один. В жовтні 2021р. їй на мобільний телефон подзвонила сестра ОСОБА_29 та попросила перевірити квартиру ОСОБА_7 , оскільки він декілька днів не виходив з ними на зв`язок. Сусіди також не бачили його декілька днів. Вони довго стукали у двері квартири, ніхто не відчиняв, тоді хлопці, які робили дах на будинку, спустились з зовнішньої сторони і у вікно побачили його лежачим на підлозі. Вони викликали поліцію та швидку. Похороном займався племінник ОСОБА_18 . Потім вона разом з ОСОБА_18 прибирались в квартирі, він залишив їй ключі від квартири на випадок аварійних ситуацій. Внески в ОСББ та інші житлово-комунальні послуги зараз сплачує ОСОБА_18 . Вона бачить квитанції, що заборгованості немає.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню, а позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що суд вправі встановити юридичний факт, якщо від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, заявник не має іншої можливості одержати чи відновити загублений або знищений документ, який посвідчує цей факт.

Цивільним кодексом України встановлено п`ять черг спадкоємців за законом, що охоплюють родичів спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно (ст.1261-1265 ЦК України).

Тобто право на спадкування за законом залежить від факту родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_4 , 1939р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і нотаріусом була заведена спадкова справа, інші спадкоємці за законом із заявами про прийняття спадщин не звертались. Однак нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт їх родинних відносин.

Зокрема, з свідоцтва про смерть ОСОБА_4 вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Рутченково Донецької області, але свідоцтво про його народження загублено, відомості про актовий запис про його народження в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні.

Вказані обставини перешкоджають позивачу ОСОБА_1 в реалізації права на спадщину після смерті дядька ОСОБА_4 . Усунути ці перешкоди в позасудовому порядку можливості немає, тому звернення позивача до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем є законним та ефективним способом захисту оспорюваних та невизнаних прав.

В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_4 , а саме те, що вони є рідним племінником та дядьком.

Цей факт підтверджується сукупністю безпосередньо досліджених судом доказів свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 , в якому його матір`ю зазначена ОСОБА_12 , свідоцтвом про народження матері позивача ОСОБА_12 , в якому зазначено, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 в с.Кам`янка Тельманівського р-ну Сталинської (Донецької) області, її батьками є ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , свідоцтвом про шлюб батьків позивача, відповідно до якого ОСОБА_12 після укладання шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_21 , копією свідоцтва про смерть діда позивача ОСОБА_13 та телеграмою матері позивача ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_15 про похорон їх батька, листівками родини ОСОБА_21 ( ОСОБА_17 , ОСОБА_26 та ОСОБА_18 ) з привітаннями ОСОБА_15 зі святами, довідками, характеристиками ОСОБА_4 з місця роботи, в т.ч. з Кам`янської восьмирічної школи, яка знаходиться в с.Кам`янка Тельманівського р-ну Донецької області, де народилась мати позивача ОСОБА_30 , договором на поховання ОСОБА_4 , замовником за яким є позивач, квитанціями на оплату позивачем житлово-комунальних послуг за місцем знаходження спадкової квартири, а також поясненнями позивача ОСОБА_1 , який був допитаний за правилами допиту свідка, та поясненнями свідка ОСОБА_23 ..

Вказані докази суд вважає належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_4 . Обставин, які б ставили під сумнів достовірність вказаних доказів, судом не встановлено.

Оцінюючи з точки зору належності та допустимості надану позивачем довідку Кіровського відділу ЗАЦС Донецького міського управління юстиції №2485/08-92 від 11.11.2021р. про народження ОСОБА_4 , суд виходить з того, що відповідно до ч.1-3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

В даному випадку, суд вважає можливим прийняти зазначений документ до уваги, застосовуючи так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Європейський суд з прав людини розкриває цей принцип у своїй практиці (рішення у справах «Лоізіду проти Туреччини», 18.12.1996, «Кіпр проти Туреччини», 10.05.2001, «Мозер проти Республіки Молдови та Росії», 23.02.2016) - зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Так, згідно з вказаним документом батьками ОСОБА_4 , 1939р.н., є ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які також є батьками матері позивача ОСОБА_31 , 1943р.н., що свідчить про те, що померлий ОСОБА_4 є рідним братом матері позивача, а й відтак його дядьком.

Розбіжність в даті народження ОСОБА_4 , яка зазначена у вказаній довідці 06.07.1939р., з датою, що зазначена в свідоцтві про його смерть ІНФОРМАЦІЯ_5 , на думку суду, не виключає факту родинних відносин між вказаними особами, оскільки може бути технічною помилкою.

Доводи представника відповідача ОСОБА_3 про відсутність беззаперечних доказів наявності між позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_4 родинних відносин суд відхиляє, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами, які оцінені судом в сукупності та взаємному зв`язку, визнані судом належними, допустимими та достовірними.

При цьому, жодних належних та допустимих доказів, які б спростували доводи позивача, представник відповідача зі свого боку не надав.

Таким чином, позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_4 слід задовольнити.

В той же час, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню.

Суд виходить з того, що в силу положень ст.392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності.

За змістом п.4.16 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується у випадку наявності перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що має бути підтверджено належним чином постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії з причин відсутності документів, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна за спадкодавцем.

В цій справі судом встановлено, що позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність документів, які б підтверджували його родинні відносини зі спадкодавцем, що є первісним для визначення права на спадкування за законом. Постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правоустановчих документів на спадкову квартиру на ім`я спадкодавця нотаріусом не виносилась.

Як пояснили в судовому засіданні позивач та його представник, оригінал свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 11.03.1997р. Хортицькою районною адміністрацією ЗМР, знаходиться у позивача. Право власності ОСОБА_4 на спадкову квартиру було зареєстровано Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 12.05.1997р., що відповідало діючому на той час законодавству. Відповідні докази також містяться в матеріалах справи. Відсутність відомостей про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не є перешкодою для оформлення спадщини, оскільки державна реєстрація в зазначеному реєстрі здійснюється з 01.01.2013р.

Таким чином, суд вважає, що за наявності рішення суду про встановлення родинних відносин між позивачем та спадкодавцем ОСОБА_4 перешкод для оформлення права позивача ОСОБА_1 на спадщину в нотаріальному порядку на даний час не існує, тому його вимоги про визнання права власності на спадкове майно є передчасними та необґрунтованими, у зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.15,16,316,321,328,392,1216,1218,1223,1258,1262,1268,1269,1297 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , є рідним племінником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.07.2023р.

Суддя Н.А.Мурашова

05.07.2023