Провадження № 2/932/97/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвої Світлани Василівни, про скасування запису про державну реєстрацію права власності та повернення сторін в первинний стан, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медведєвої С.В. про скасування запису про державну реєстрацію права власності та повернення сторін в первинний стан.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 15 березня 2007 року між сторонами було укладено договір №201, зареєстрований в реєстрі приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за №1653. За цим договором позивачу було надано кредит на споживчі цілі у розмірі 20 000 доларів США. У якості забезпечення зобов`язань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №32,2-13/10-7 від 15.03.2007р. позивачем було передано в іпотеку квартиру, яка вже до цього належала йому на праві приватної власності, та яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кінцевим терміном повернення заборгованості за даним кредитом до 14 березня 2022 року, відповідно до встановленого іпотечним договором графіку повернення кредиту, зі сплатою 12, 5 % річних за користування кредитом. Зазначена квартира належала йому - позивачу на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 13.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Прийдак А.П., зареєстрованого в реєстрі за №26345, право власності по якому зареєстровано КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» №2839205 п2 16.02.2004р., реєстраційний номер 3431623, номер запису 89 в книзі 231п. В січні 2019 року він - позивач отримав позовну заяву відповідача про виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Повивач зазначає, що після ознайомлення з даною позовною заявою, в якій відповідач просив суд виселити та зняти його з обліку, а також членів його родини, йому стало відомо, що відповідачем в позасудовому порядку без згоди позивача, не у нотаріуса, а у Державного реєстратора Чаплинської сільської ради було перереєстровано право власності на квартиру, що належала позивачу, на ПАТ «Укрсоцбанк». Також позивач заначив, що ним було подано відзив, в якому він просив визнати дії відповідача протиправними та відмовити йому у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, на момент звернення до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», справа розглядалася Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська (справа №200/13055/18). З діями банку щодо перереєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на ПАТ «Укрсоцбанк» позивач також незгодний та вважає їх такими, що суперечать вимогам законодавства України. Позивач зазначає, що з часу укладення іпотечного договору ним систематично сплачувались кошти в рахунок заборгованості за іпотечним договором та відсотки за користування кредитом, оскільки на момент отримання кредиту він мав постійну роботу і мав змогу виконувати зобов`язання за іпотечним договором. Однак, у зв`язку із Світовою економічною кризою, яка спричинила девальвацію національної валюти в Україні та подальшим різким подорожчанням долару США, виконувати зобов`язання за іпотечним договором з причин, що залежали не від нього, для нього-позивача стало неможливим; у 2015 році він був звільнений з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників, в зв`язку з чим опинився у скрутному матеріальному становищі та отримував допомогу по безробіттю в центрі зайнятості, крім того, через погіршення стану здоров`я, в 2009 році він отримав статус інваліда 3 групи. На протязі всього часу користування кредитом з 2007 року і до моменту звернення позивача до суду, жодного разу не було надіслано вимогу щодо погашення заборгованості, не надано пропозицію щодо проведення реструктуризації кредитної заборгованості та не надано відомості щодо розміру заборгованості, навіть на вимогу позивача. В липні 2018 року ним-позивачем одразу було отримано лише лист - вимогу банку від 23.07.18р. № УСБ/К/И про добровільне виселення. Після отримання даного листа, на його неодноразові звернення в усній формі у відділення ПАТ Укрсоцбанк в м. Дніпрі, що знаходиться по вул. Мечникова, ТІ з проханням надати письмово (офіційно) повний розрахунок заборгованості із зазначенням розрахункового рахунку для сплати, банком так і не було надано цю інформацію. Також він - позивач звертався до відповідача і письмово - листи були направлені до ПАТ Укрсоцбанк в м. Київ та у відділення у м. Дніпрі, але знову не отримав відповіді. В червні 2014 року набув чинності Закон про Мораторій, пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України Про іпотеку, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на яку звернуто стягнення, не була придбана за кошти, отримані у кредит за договором кредиту від 2007р. Вказана квартира належала йому - позивачу до отримання кредиту на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 13 листопада 2013 року. Дана обставина встановлена і договором кредиту, то зазначене нерухоме житлове майно, як таке, що відповідає вимогам пункту першого Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не могло бути примусово стягнуто (відчужено без згоди власника) протягом дії значеного Закону.

Посилаючись на зазначене, позивач просить скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 41521240 від 08 червня 2018 року, номер запису про право власності 127299628, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та повернути сторони в первинний стан.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 26.11.2019 року зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року було відкрито провадження у справі, визначено про розгляд справи зща правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 11.03.2020 року за № 104 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2020 року, справу передано для розгляду судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Литвиненко І.Ю.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року суддею Литвиненко І.Ю. була прийнята в провадження вищезазначена цивільна справа.

На підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 03.11.2020 року за № 412 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2020 року справу передано для розгляду судді Яковлеву Д.О.

На підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 22.12.2020 року за № 530 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2021 року, справу передано 29.01.2021 року для розгляду судді Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою від 29.01.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. прийняла до свого провадження вищевказану справу, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 18.06.2021 року витребувано від державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвої Світлани Василівни необхідні для розгляду справи докази.

Розглянувши справу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, 15 березня 2007 року між позивачем ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», було укладено договір №201, зареєстрований в реєстрі приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу за №1653. За цим договором позивачу було надано кредит на споживчі цілі у розмірі 20 000 доларів США.

У якості забезпечення зобов`язань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №32,2-13/10-7 від 15.03.2007р. позивачем було передано в іпотеку квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кінцевим терміном повернення заборгованості за даним кредитом до 14 березня 2022 року, відповідно до встановленого іпотечним договором графіку повернення кредиту, зі сплатою 12, 5 % річних за користування кредитом.

Зазначена квартира належала позивачу на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 13.11.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Прийдак А.П., зареєстрованого в реєстрі за №26345, право власності по якому зареєстровано КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» №2839205 п2 16.02.2004р., реєстраційний номер 3431623, номер запису 89 в книзі 231п.

В січні 2019 року позивач отримав позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про виселення та зняття з реєстраційного обліку в квартирі за вказаною адресою.

Позивач зазначає, що після ознайомлення з даною позовною заявою, в якій відповідач просив суд виселити та зняти його з обліку, а також членів його родини, йому стало відомо, що відповідачем в позасудовому порядку без його згоди, не у нотаріуса, а у Державного реєстратора Чаплинської сільської ради було перереєстровано право власності на квартиру, що належала позивачу, на ПАТ «Укрсоцбанк». Також позивач заначив, що ним було подано відзив, в якому він просив визнати дії відповідача протиправними та відмовити йому у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, на момент звернення до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», справа розглядалася Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська (справа №200/13055/18). З діями банку щодо перереєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на ПАТ «Укрсоцбанк» позивач також незгодний та вважає їх такими, що суперечать вимогам законодавства України. Позивач зазначає, що з часу укладення іпотечного договору ним систематично сплачувались кошти в рахунок заборгованості за іпотечним договором та відсотки за користування кредитом, оскільки на момент отримання кредиту він мав постійну роботу і мав змогу виконувати зобов`язання за іпотечним договором. Однак, у зв`язку із Світовою економічною кризою, яка спричинила девальвацію національної валюти в Україні та подальшим різким подорожчанням долару США, виконувати зобов`язання за іпотечним договором з причин, що залежали не від нього, для нього-позивача стало неможливим; у 2015 році він був звільнений з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників, в зв`язку з чим опинився у скрутному матеріальному становищі та отримував допомогу по безробіттю в центрі зайнятості, крім того, через погіршення стану здоров`я, в 2009 році він отримав статус інваліда 3 групи. На протязі всього часу користування кредитом з 2007 року і до моменту звернення позивача до суду, жодного разу не було надіслано вимогу щодо погашення заборгованості, не надано пропозицію щодо проведення реструктуризації кредитної заборгованості та не надано відомості щодо розміру заборгованості, навіть на вимогу позивача. В липні 2018 року ним-позивачем одразу було отримано лише лист - вимогу банку від 23.07.18р. № УСБ/К/И про добровільне виселення. Після отримання даного листа, на його неодноразові звернення в усній формі у відділення ПАТ Укрсоцбанк в м. Дніпрі, що знаходиться по вул. Мечникова, ТІ з проханням надати письмово (офіційно) повний розрахунок заборгованості із зазначенням розрахункового рахунку для сплати, банком так і не було надано цю інформацію. Також він - позивач звертався до відповідача і письмово - листи були направлені до ПАТ Укрсоцбанк в м. Київ та у відділення у м. Дніпрі, але знову не отримав відповіді.

З матеріалів справи вбачається наявність запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 41521240 від 08 червня 2018 року, номер запису про право власності 127299628, згідно з яким державним реєстратором Медвєдєвою С.В. проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк».

В червні 2014 року набув чинності Закон про Мораторій, пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України Про іпотеку, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Верховний Суд України у постанові від 02.03.2016 року у справі № 6-1356цс15 дійшов правового висновку про те, що поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його положень.

Мораторій на звернення стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, протягом строку його діях, є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону, з урахуванням положень статей 109 ЖК України.

Відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК України, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч.2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, в ласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 №79543762 (справа № 755/9555/18), після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права.

Як зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на яку звернуто стягнення, не була придбана за кошти, отримані у кредит за договором кредиту від 2007 р., вказана квартира належала позивачу до отримання кредиту на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 13 листопада 2013 року. Дана обставина встановлена і договором кредиту.

Вказана квартира, що є предметом іпотеки і якою забезпечено виконання кредитних зобов`язань в іноземній валюті, відповідає вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому право власності на спірну квартиру за банком зареєстровано державним реєстратором Медвєдєвою С.О. в період дії мораторію, що є порушенням вимог законодавства та чим позивач позбавлений своєї власності, тому запис про державну реєстрацію права власності підлягає скасуванню.

Таким чином, оскільки спірна квартира є предметом іпотеки, якою забезпечено виконання грошових зобов`язань в іноземній валюті, не була придбана за кошти, взяті в кредит та являється єдиним місцем проживання позивача та інших майнових поручителів, то зазначена квартира, яка така, що відповідає вимогам підпункту першого пункту першого Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не могло бути примусово стягнуто (відчужено без згоди власника) протягом дії вказаного Закону.

З огляду на вказане, протиправним є запис про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за банком, внесений державним реєстратором Медвєдєвою С.О. в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід компенсувати за рахунок відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 274, 352-355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медвєдєвої Світлани Василівни, про скасування запису про державну реєстрацію права власності та повернення сторін в первинний стан, - задовольнити.

Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 41521240 від 08 червня 2018 року, номер запису про право власності 127299628, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та повернути сторони в первинний стан.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 384, 20 гривень.

Стягнути з державного реєстратора Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області Медведєвої Світлани Василівни на користь ОСОБА_1 понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 384, 20 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання учасником справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева