Справа № 535/1054/23
Провадження № 2/535/802/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Мальцева С.О.,

секретар судового засідання Кашуба Ю.С.

за участі:

позивача ОСОБА_1

інша особа

(неповнолітня дитина) ОСОБА_2

представника позивача - Сідько С.І.

третя особа Лоханчук М.П.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у смт. Котельва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Котелевської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визначення місця проживання дитини.

УСТАНОВИВ:

У провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Котелевської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визначення місця проживання дитини.

21 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся через свого представника - адвоката Сідько С.І. до суду з позовом до ОСОБА_5 , в якому просив визначити місце проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПІ НОМЕР_1 .

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Котелевської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визначення місця проживання дитини та призначено справу до підготовчого засідання.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Представник позивача - адвокат Сідько Світлана Іванівна, яка діє на підставі ордеру серії ПТ № 1422 від 21.03.2017 року у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, але надала до суду заяву від 18.10.2023 року, в якій просить розгляд даної справи провести без її участі, зазначивши що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо проживання їх спільної дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 (а.с. 37).

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Котелевської селищної ради Полтавської області Лоханчук М.П. у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог позивача (а.с. 35).

Крім цього, у судовому засіданні було заслухано думку неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності батька ОСОБА_1 та представника Служби у справах дітей Котелевської селищної ради Полтавської області Лоханчук М.П. , яка зазначила що бажає проживати з батьком.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, заслухавши сторони по справі, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини приходить до переконання, що позовну заяву ОСОБА_1 слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

02 грудня 2008 року було розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , про що відділом ресстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області складено актовий запис № 54, та видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

Від шлюбу із ОСОБА_5 у позивача народились діти - син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Діти постійно проживають разом із батьком, що підтверджується актом обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виданим Котелевською селищною радою від 11 серпня 2023 року. Відповідачка за даною адресою не проживає з березня 2023 року.

ОСОБА_5 переїхала на постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , але зареєстроване місце проживання має за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, та на даний час має намір виїхати за межі України для постійного проживання, а обох дітей хоче залишити на своїх батьків, з якими не підтримує зв?язок. В зв?язку з чим, і виникла необхідність звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини ОСОБА_2 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент звернення до суду досяг 17 річного віку та має бажання проживати з батьком.

На даний час діти знаходяться на повному утриманні позивача, саме батько дітей займається щоденним вихованням та розвитком дітей відповідно до їх віку, піклується про їх психологічний стан тощо.

Наразі між позивачем та відповідачем виникають певні суперечності щодо постійного місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , однак позивач обгрунтовано вважає, що саме він може забезпечити кращі умови проживання як матеріальні так і морально-психологічні для доньки, що підтверджується наступним: Позивач має роботу та стабільний заробіток, працює на посаді тваринника в СК «Дружба» з 24.10.2020 року, що підтверджується копією довідки про заробітну плату та інші прибутки за 2023 рік та характеристикою на ОСОБА_1 . Згідно виданої СК «Дружба» характеристики за час роботи зарекомендував себе як добросовісний, відповідальний, старанний працівник; користується повагою серед колективу. Шкідливих звичок не має, наркотики і спиртне не вживає.

У власності матері позивача ОСОБА_7 житловий будинок площею 68, 9 кв. м., де і проживає разом із донькою і сином. Діти мають власний простір в будинку, та й відповідно місце для сну, відпочинку та місце для зберігання речей тощо. Копія свідоцтва про право на спадщину та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності надаються.

Мати дитини за наявною в позивача інформацією власного житла та можливості забезпечити дітям гідний рівень життя не має.

За таких обставин, на думку позивача дочці ОСОБА_2 буде краще проживати із ним.

Згідно висновку від 15.11.2023 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Котелевської селищної ради щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено доцільність визначити місце проживання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також позивач заявляє, що не має наміру перешкоджати спілкуванню матері з дитиною.

Взаємного рішення щодо визначення місця проживання дитини сторони не дійшли, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Відповідачка не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, про що свідчить відповідна заяви від її імені від 18.10.2023 року, наявна у матеріалах справи (а.с. 37).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання неповнолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, що в даному випадку відповідачка визнає позов та не заперечує щодо того, щоб дитина проживала разом з батьком, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог щодо визначення місця проживання дитини на даний час разом з батьком.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідачки - ОСОБА_5 на користь позивача - ОСОБА_1 необхідно стягти витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 200, 206, 247, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 29 ЦК України, ст. ст. 141, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд;-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Котелевської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визначення місця проживання дитини - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягти з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1073 грн. 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя С.О. Мальцев