СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/108/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ), треті особи: Державне підприємство «Сетам» (01001, м.Київ, вул.Стрілецька, 4-6), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. (49000, м.Дніпро, просп.Пушкіна, 43/2) про визнання права власності на майно за заповітом і про зняття з майна арешту,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 р. позивачі звернулись до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом у якому просять визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 право власності по 1/6 частини квартири АДРЕСА_4 та 1/6 частини квартири АДРЕСА_5 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та звільнити з під арешту майно, а саме: частину квартири АДРЕСА_4 , частину квартири АДРЕСА_5 .

Разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову у якій позивачі просять зупинити продаж арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_4 ; заборонити Державному підприємству «СЕТАМ» вчиняти будь-які дії з проведення електронних торгів та оформлення результатів електронних торгів, до розгляду справи по суті; заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньову Максиму Олександровичу вчиняти дії щодо продажу квартири АДРЕСА_5 в порядку примусового виконання виконавчого листа №203/1330/20, виданого Кіровським районним судом м.Дніпропетровськ 05.05.2021 р. В обґрунтування заяви зазначають, про наявність заповіту ОСОБА_6 щодо майна, яке належить та буде належати на момент смерті на користь його доньок - позивачів у справі, а також належність майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя - предмету спору - їх матері - відповідачу, то 1/2 частина такого майна на законних підставах має бути розподілена між доньками заповідача. Наявність арешту майна перешкоджає у реалізації їх права власності на таке майно, у зв`язку із чим виникла об`єктивна необхідність звернення позивачів до суду для відновлення своїх порушених прав власності на вищевказане нерухоме майно, право на яке належить їм за заповітом. Невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі, предметом якого є визнання права власності на нерухоме майно та зняття з нього арешту.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяву про забезпечення позову, вважає, що в її задоволенні слід відмовити.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою сторін, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений, серед іншого, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до пунктів 2, 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії та зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З аналізу вищезазначеного законодавства слідує, що вид забезпечення позову у вигляді зупинення продажу арештованого майна, може бути застосований судом у разі подання позову про визнання права власності на майно та про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17, провадження №14-88цс20, зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області від 11.05.2021 р. ОСОБА_7 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_5 в межах виконавчого провадження НОМЕР_1, зокрема на квартиру АДРЕСА_4 та квартиру АДРЕСА_5 .

Як вбачається з інформації, розміщеної на платформі інтернет-ресурсу ДП «СЕТАМ» в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 відбувається продаж квартири АДРЕСА_4 на прилюдних торгах.

Встановивши, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення продажу на електронних торгах арештованого нерухомого майна, заборони приватному виконавцю вчиняти дії щодо продажу квартири, зупиняє виконання судового рішення у справі №203/1330/20, за виконавчим листом у якій проводяться виконавчі дії з реалізації арештованого майна боржника, та порушує права ОСОБА_8 як стягувача у виконавчому провадженні, тому суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки обраний позивачами спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.

Вказана позиція підтверджується Ухвалою Верховного Суд від 27.01.2022 р. справа №369/13162/21, провадження №61-80ск22.

Вказане також відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи вищевикладене суддя вважає, що заява про забезпечення позову є необгрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149, 151-153, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ), треті особи: Державне підприємство «Сетам» (01001, м.Київ, вул.Стрілецька, 4-6), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. (49000, м.Дніпро, просп.Пушкіна, 43/2) про визнання права власності на майно за заповітом і про зняття з майна арешту, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя : І.Ю. Єросова