ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2471/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря Херенкової К.К.

представника позивачів ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення,

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_6 (далі по тексту - позивач1, ОСОБА_6 ), ОСОБА_7 (далі по тексту - позивач2, ОСОБА_7 ), ОСОБА_8 (далі по тексту - позивач3, ОСОБА_8 ) звернулися з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач1, ОСОБА_3 ), ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач2, ОСОБА_2 ), Аламарін Обайди (далі по тексту - відповідач3, ОСОБА_10 ) про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення.

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що ОСОБА_11 на праві приватної власності належав жилий будинок АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років помер власник вказаного житлового будинку ОСОБА_11 .

Станом на дату смерті ОСОБА_11 був власником житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки з кадастровим номером 800000000:63:469:0008 площею 0,0515 гектарів.

З огляду на положення статті 1278 ЦК України частки позивачів у будинку АДРЕСА_2 є рівними. Право власності та право спадкування на будинок АДРЕСА_2 відповідачі не набувають.

У даному житловому будинку зареєстровані та проживають наступні особи: померлий ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , малолітній ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

У 2016 році без дозволу власника житлового будинку ОСОБА_11 , та спадкоємців ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у житловий будинок АДРЕСА_2 вселився відповідач ОСОБА_9 , який є чоловіком ОСОБА_2 .

У період з 15.05.2020 року по 20.06.2020 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_10 чинили перешкоди у користуванні житловим будинком.

На неодноразові вимоги власника житлового будинку померлого ОСОБА_11 та членів його сім`ї спадкоємців, позивачів до відповідачів щодо усунення перешкод у користуванні житловим будинком відповідачі відповіли і продовжують відповідати відмовою.

Відповідач1 ОСОБА_3 будь-яких майнових прав на житловий будинок АДРЕСА_2 не має та не є спадкоємцем померлого ОСОБА_11 . Відповідач1 ОСОБА_3 не є членом сім`ї спадкоємців ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оскільки з 2012 року шлюбні стосунки були припинені з позивачем ОСОБА_7 , тому відповідач1 ОСОБА_3 підлягає виселенню без надання їй іншого житлового вміщення.

На підставі вищевикладеного позивачі просять усунути їм перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_2 . Виселити відповідача ОСОБА_16 з будинку АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення. Виселити відповідача ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення. Виселити відповідача ОСОБА_3 з житлового будинку АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення. Стягнути з відповідачів на користь позивачів солідарно витрати на правову допомогу та судові витрати у розмірі 10 363 грн. 80 коп.

Ухвалою суду від 24.07.2020 позовну заяву залишено без руху.

06.08.2020 від позивачів надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 03.09.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

02.11.2020 від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 02.11.2020 заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову було повернуто заявнику.

12.11.2020 від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 12.11.2020 відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

28.09.2020 надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_2

09.10.2020 надійшла відповідь на відзив від представника позивачів ОСОБА_1

21.10.2020 надійшли заперечення на відповідь на відзив від відповідача ОСОБА_2

03.03.2021 у підготовчому судовому засіданні долучено до матеріалів справи відзив, відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

03.03.2021 від представника відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про залучення третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації.

Ухвалою суду від 03.06.2021 відмовлено в задоволенні клопотання про залучення третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації.

02.11.2020 від відповідача ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява.

Ухвалою суду від 03.06.2021 відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_3

до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частку квартири, до спільного розгляду з первісним позовом.

У підготовчому судовому засіданні 03.06.2021 представник позивачів ОСОБА_1 заявила клопотання про об`єднання справ, а саме: 753/11320/20 та 753/12374/20 в одне провадження.

Ухвалою суду від 03.06.2021 у задоволенні клопотання представника позивачів ОСОБА_1 про об`єднання справ в одне провадження відмовлено.

Ухвалою суду від 03.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач1 ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заперечували щодо позовних вимог та просили відмовити в задоволененні позову.

Відповідач2 ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували щодо позовних вимог та просили відмовити в задоволененні позову.

Відповідач3 ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, повідомлений у встановленому законом порядку, причини не явки суду не відомі.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 14.02.2008, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 07.02.2008 року №233-С/ЖБ ОСОБА_11 на праві приватної власності належить жилий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) 23.06.2020 Серія НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у віці 79 років в м. Києві, про що складено актовий запис № 878.

Згідно довідки приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іценко О.Г. № 135/01-16 від 04.07.2020, спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_11 , заведена за № 29/2020 та зареєстрована у Спадковому реєстрі за № 66038874. Спадкоємцями першої черги за законом до майна померлого ОСОБА_11 є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно домової книги домоволодільцем житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_11 .

Також, згідно домової книги у даному житловому будинку зареєстровані та проживають наступні особи: ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , малолітній ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання №124590021 від 10.06.2020 року померлий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 17.12.1987 року.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання №12459086 від 10.06.2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 17.12.1987 року по теперішній час.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання №12459177 від 10.06.2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 10.12.1988 року по теперішній час.

Відповідач1 ОСОБА_3 та відповідач2 ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 , як члени сім`ї власника будинку.

Відповідач3 ОСОБА_9 не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

01.07.1989 сільською Радою Знаменського району Кіровоградської області між позивачем2 ОСОБА_7 та відповідачем1 ОСОБА_3 було зареєстровано шлюбу, про що було зроблено актовий запис № 12.

Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.09.2012 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано.

Відповідно до акту від 12.06.2020, який складений позивачами та посвідчений їх адвокатом, відповідач3 ОСОБА_9 з серпня 2016 року став проживати у будинку АДРЕСА_2 , а з жовтня, як чоловік ОСОБА_2 та з 2018 року після відмови власника ОСОБА_11 у реєстрації в даному будинку, почав чинити конфліктні ситуації зі своєю дружиною, побиття та інше, псував майно.

В матеріалах справи міститься витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 15.05.2020 близько 15:00 годин за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_2 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_7 . За заявою ОСОБА_7 зареєстровано кримінальне провадження № 0002761 від 18.08.2020.

Також, в матеріалах справи міститься витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 27.04.2020 близько 13:00 годин за адресою АДРЕСА_2 колишня невістка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_7 . За заявою ОСОБА_7 зареєстровано кримінальне провадження № 0002402 від 27.04.2020.

Також, міститься відповідь з Дарницького УП ГУ НП у м. Києві № 12806/125/48/04-20 від 30.06.2020 на ім`я ОСОБА_6 , про те, що у зв`язку з відсутністю у повідомлені даних, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення, відомості до ЄДР не внесено та досудове розслідування не розпочато, а заяву скеровано для проведення перевірки, на підставі Закону України «Про звернення громадян». У даному випадку вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, у разі не вирішення яких, відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти його в оренду. Ніхто не може бути примусова позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду ( частина перша, друга цієї статті ).

Відповідно до статті 116 ЖК Української РСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. При вирішенні питання про виселення члені сім`ї колишнього власника житла суд має враховувати і загальні норми, що регулюють питання реалізації права власності.

Відповідно до статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користується жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

При розгляді спорів, що не врегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до частини першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Про здійсненні своїх прав та виконані обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (надалі Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятків випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Не є підставою для виселення членів сім`ї власника житлового будинку, у тому числі й колишніх, сам факт переходу права власності на це майно до іншої особи без оцінки законності такого вселення, яке по факту є втручанням у право на житло у розумінні положень статті 8 Конвенції, на предмет пропорційності у контексті відповідної практики ЄСПЛ.

Посилання позивачів на те, що порушенні кримінальні провадження відносно відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відповідачі постійно здійснюють конфлікт з приводу користування будинком та чинять перешкоди для позивачів щодо розпорядження житловим будинком, суд оцінює критично, оскільки вироки по даним кримінальним провадженням відсутні, реєстрація відповідача1 та відповідача2 відбувалася за згодою власника домоволодіння. Також, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач3 в даному будинку не проживає та дана обставина представником позивачів не спростована.

Інші доводи позивачів, які наведені у позові, не впливають на висновок суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити позивачам в задоволенні позову повністю.

Судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України залишаються за позивачами.

Керуючись ст.ст. 316 - 321, 383, 391, 405 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 116, 156 ЖК Української РСР, ст.ст. 12, 19, 42, 76, 89, 263-264, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення складено 27.04.2023.

Суддя: