БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/2433/23, cправа № 361/2409/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» жовтня 2023 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2011 року, постановленого у справі

№ 2-3143/2011, на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, до 1/6 частки заробітку, але не менше

50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

В обґрунтування вимог зазначається, що на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2011 року з позивача на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вважає, що зазначений розмір аліментів повинен бути зменшений, так як рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від

22 лютого 2023 року з позивача на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з постановленням Дніпровським районним судом міста Києва рішення про стягнення аліментів змінився матеріальний стан позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів, стягнутих на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2011 року.

Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, у позовній заяві просив суд розглянути дану справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Будучи належним чином повідомленою про розгляд справи відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористалася.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08 серпня

2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Києві народився ОСОБА_4 . Батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2011 року у справі № 2-3143/2011, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 28 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_6 . Батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_5 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2023 року, що набрало законної сили 27 березня 2023 року у справі № 755/13083/22, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

За вимогами частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно із пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Заявляючи вимогу про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на зміну майнового стану у зв`язку зі стягненням з нього аліментів на утримання доньки, ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі - 1/6 частки від доходу. Єдиною обставиною для зменшення розміру аліментів позивач зазначає постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів.

Разом з тим, зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів у зв`язку з постановленням рішення про стягнення аліментів на утримання іншої дитини та зміни з цих підстав майнового стану без встановлення підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі не є підставою для зміни розміру аліментів.

Питання щодо підстав для зменшення розміру аліментів неодноразово досліджувалось Верховним Судом за результатом чого був сформований висновок, викладений в постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61- 1031св21), від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-702св19), від 16 вересня

2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), згідно з яким відповідно до судового рішення розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямоване на належне забезпечення дитини, та суперечитиме її інтересам.

Посилаючись на погіршання свого матеріального стану після постановлення Дніпровським районним судом міста Києва рішення про стягнення аліментів, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, який матеріальний стан (чи був він працевлаштований, який заробіток мав, чи були у нього інші доходи тощо) був у нього на час постановлення рішення та якими він є на теперішній час. Суд враховує, що позивач звернувся до суду з даним позовом відразу після набрання законної сили рішенням Дніпровського районного суду міста Києві від 22 лютого 2023 року. При постановленні даного рішення суд враховує також вік дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ті обставини, що в сукупності з позивача стягуються аліменти у розмірі 5/12 частин доходу, тобто не перевищує 50 % від заробітку. Щодо дотримання рівності прав дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на однакове утримання від батька, то суд зазначає, що ОСОБА_5 заявила вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі частки від заробітку (доходу), позовні вимоги про стягнення аліментів судом задоволені частково, при цьому правом на оскарження рішення суду остання не скористалася.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову з підстав його недоведеності.

На підставі викладеного та керуючись статтями 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин