САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/82/23
Провадження №2/726/83/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2023 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., розглянувши при секретарі судового засідання Осипчук Ю.М., за участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кодрян Яни Дмитрівни, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Дронь Ольги Іванівни, третьої особи : ОСОБА_3 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи на стороні позивача без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи на стороні позивача без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю. Просить зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні коридором 1, площею 3,20 кв.м., загального користування квартири АДРЕСА_1 з квартирою АДРЕСА_2 , шляхом передачі ключів від запірних замків вхідних дверей до вказаного коридору та зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні кімнатою 5-4, площею 4,80 кв.м., в квартирі АДРЕСА_3 , шляхом звільнення вказаної кімнати та повернення в попередній стан перегородки (стіни) та вхідних дверей, які існували між кімнатою 5-4, площею 4,80 кв. м., в квартирі АДРЕСА_3 та коридором 1, площею 3,20 кв.м., загального користування квартири АДРЕСА_1 з квартирою АДРЕСА_2 .

Позов мотивує тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_3 . Іншими співвласниками вказаної квартири є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (копії свідоцтва про право власності, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності додаються, оригінали знаходяться у позивача). Поряд з його квартирою в будинку АДРЕСА_4 розташована квартира АДРЕСА_5 , в якій проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Раніше він здійснював вхід до своєї квартири через спільний коридор І, площею 3,20 кв.м, загального користування з квартирою АДРЕСА_5 (копія технічного паспорту на квартиру додається, оригінал знаходиться у позивача; копія поповерхового плану на будинок додається, оригінал знаходиться в ЧМКБТІ ). Пояснює, що відповідачі без його згоди самовільно змінили вхідні двері та вставили замки до вхідних дверей спільного коридору І, площею 3,20 кв.м, загального користування, дублікат ключів від замка вхідних дверей йому не надали, у зв`язку з чим увійти до вказаного приміщення він не має можливості. Більше того, змінивши замок до вхідних дверей коридору загального користування та самовільно зайнявши коридор загального користування, відповідачі позбавили його доступу до входу у належну йому на праві власності квартиру. Для того, щоб входити у своє житло ОСОБА_1 змушений був створити інший вхід через коридор ІІ, площею 4,20 кв.м. Окрім того, відповідачі без його дозволу самовільно знесли перегородку (стіну) та вхідні двері між наявною в його квартирі кімнатою 5-4, площею 4,80 кв.м., та спільним коридором І, площею 3,20 кв.м, загального користування. Таким чином, відповідачі самовільно та протиправно зайняли житлову кімнату, яка відповідно до технічного паспорту входить до складу його квартири, чим порушили його право власності, позбавили останнього права володіння та користування належним на праві власності майном. Також вказує, що після протиправного заволодіння житловою кімнатою 5-4, площею 4,80 кв.м., яка входить до складу його квартири, відповідачі винесли з вказаної кімнати побутові речі, оскільки вони їм заважали незаконно володіти та користуватись належним йому житловим приміщенням.

Окрім того, в подальшому ОСОБА_2 самовільно встановила металеву огорожу на бетонному фундаменті, огородивши подвір`я біля входу, чим самовільно зайняла земельну ділянку комунальної власності, що розташована перед їх квартирами, та повністю додатково перегородила йому та членам його сім`ї доступ до вхідних дверей коридору загального користування та житлової кімнати 5-4, площею 4,80 кв.м., яка входить до складу квартири останнього. Вказані обставини встановлені рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці від 16.11.2022 року, яке набрало законної сили 7.03.2023 року (копія рішення суду додається, оригінал знаходиться у позивача). Зазначеним рішення суду за позовом ЧМР зобов`язано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0009 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом демонтажу металевої огорожі на бетонному фундаменті поруч з квартирою АДРЕСА_2 . Враховуючи, вищевикладене просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 12.01.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення відповідно позову та просив суд його задовольнити. Представник позивача адвокат Кодрян Я.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, з підстав викладених в позові та у відповіді на відзив.

Крім цього позивач ОСОБА_1 , будучи допитаний як свідок та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у його брата ОСОБА_3 , який проживав в житловій кімнаті 5-4, площею 4,80 кв.м. стався приступ і його забралі в лікарню. Зранку в цей день у них з відповідачкою ОСОБА_2 стався конфлікт, ізза неприємного запаху з кімнати брата, він поміняв замок в дверях житлової кімнати 5-4, і пішов на роботу, ввечері, повернувшись додому він виявив, що стіну між загальним коридором з дверями до житлової кімнати 5-4 демонтовано, всі речі винесені на вулицю та викинуті, встановлені двері в загальний коридор, які зачинені. При цьому відповідачка ОСОБА_2 повідомила, що вони більше не зайдуть у зазначені приміщення. Після цього ним була викликана поліція, працівниками поліції були опитані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які пояснювали, що стіну вони демонтували та винесли всі речі з дозволу ОСОБА_5 , при перевірці зазначених показів працівники поліції одразу зателефонували ОСОБА_5 , який повідомив, що він за кордоном. Щодо цих самоуправних дій він неодноразово звертався до поліції, і йому відмовили у порушенні кримінальної справи, роз`яснивши його право на вирішення конфлікту у цивільному порядку. З того часу відповідачка без його погодження змінила вікна в двох кімнатах, до яких має доступ. Крім цього до даного часу відповідачі користуються площею 4,80 кв.м. житлової кімнати 5-4, зберігаючи там свої речі. А брат ОСОБА_3 з того часу, проживає в іншій його кімнаті

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Дронь О.І. в судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення, надавши відзив, в якому вказали, що позов не відповідає фактичним обставинам, відповідач не порушує права позивача та не створює перешкоди у користуванні власністю позивача та третіх осіб. Вказує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели себе неадекватно, сварились, курили, що призвело до пожежі у 2020 році. Вказує, що вона за власні кошти з дозволу ОСОБА_5 встановила вікна, в двох кімнатах позивача 5.2, 5.4, при цьому ОСОБА_5 повернув кошти за одне вікно. Пояснила також, що за власні кошти встановила вхідні двері і не давала ключі від дверей, так як власники квартири АДРЕСА_1 не зверталися до неї з цим проханням, крім того позивач та інші співвласники не сплатили їй частину вартості дверей, вікна, ремонт в приміщенні. Крім цього, пояснила, що позивач та третя особа ОСОБА_3 на даний час з 2020 р. користуються іншим входом до своєї квартири. Щодо демонтованої перегородки відповідач пояснила, що її розібрав ОСОБА_5 після пожежі, а вона з донькою ОСОБА_4 тільки допомогали виносити речі з квартири позивача за проханням ОСОБА_5 ..

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, так як зі слів відповідачки ОСОБА_2 вона знаходиться за кордоном.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, так як, зі слів позивача ОСОБА_1 він знаходиться за кордоном.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 , будучи допитаним в якості свідка, в судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , пояснив, що до 17.08.2020 року він проживав в житловій кімнаті 5-4, площею 4,80 кв.м., їх брат ОСОБА_5 був за кордоном. 17.08.2020 р у нього стався приступ і його забралі в лікарню. Коли він повернувся з лікарні перегородки і дверей в його кімнату вже не було, речі його були зіпсовані і поламані на вулиці, в загальний коридор встановлені вхідні двері, які завжди були зачинені відповідачами. З цього часу він жив у брата в кімнаті, входив до неї через інший коридор, доступу до житлової кімнати 5-4, площею 4,80 кв.м. він більше не мав.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача, проживає в квартирі АДРЕСА_1 з 2022 року, весь цей час відповідачі не дають їм доступу до житлової кімнати 5-4, площею 4,80 кв.м. та до спільного коридору. Двері, які були до житлової кімнати 5-4 на даний час використовуються відповідачкою для її сараю.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він близький друг ОСОБА_3 , 16-17.08.2020 року він гостював у останнього в житловій кімнаті 5-4. 17.08.2020 р у ОСОБА_3 стався приступ і його забралі в лікарню. На слідуючий день він приходив в квартиру, оскільки забув там речі, перегородка в кімнату була розбита, дверей вже не було, відповідачка сказала, що йог друг там більше жити не буде. Коли ОСОБА_3 повернувся з лікарні він жив у позивача в кімнаті, входив до неї через інший коридор, доступу до житлової кімнати 5-4, площею 4,80 кв.м. він більше не мав. ОСОБА_5 за 2 тижні до 17.08.2020 виїхав за кордон.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 05.04.2018 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Крім того, судом встановлено, що згідно технічної характеристики квартира заг. пл. 28.10 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , складається з: житлової кімнати 5.3 площею - 10, 70 кв. м., житлової кімнати 5.2 площею - 8,20 кв.м., кухні 5.1 площею 4,40 кв.м., житлової кімнати 5.4 площею 4,80 кв.м.

Згідно довідки Чернівецького МКБТІ від 28.12.2022 р № 2045 на час поточної інвентаризації 13.04.2022 р. перегородка між кімнатою 5.4 площею 4.8 кв.м. та спільним коридором 1 площею 3.2 кв.м. загального користування з квартирою АДРЕСА_5 демонтована.

Судом також встановлено, та вказане не заперечується відповідачем, що нею встановлені вхідні двері до приміщень загального користування за адресою: АДРЕСА_7 , ключі від яких є тільки у останньої, на час останнього судового засідання по справі відповідачкою двері зняті з петель.

Вказана обставина також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які засвідчили, що відповідачка дійсно не дає можливості вільно користуватись належним майном ОСОБА_1 , пояснивши при цьому, що між ними постійно виникають суперечки з цього приводу, через які викликається поліція.

Відповідно до довідки №2045 від 28.12.2022 року, виданою ЧМКБТІ ЧМР, вбачається, що під час проведення поточної інвентаризації13.04.2022 року загальна площа квартири складала 28, 40 кв.м., в мому числі три житлові кімнати площею 21,40 кв.м. Вхід в приміщення кухні 5-1 та житлової кімнати 5-4 здійснювалось з коридору І пл 3, 20 кв. м. загального користування з кв. АДРЕСА_5 . На даний час перегородка між кімнатою 5-4 пл. 4,80 кв.м. та коридором І пл. 3,20 кв. м. загального користування з кв. АДРЕСА_5 демонтована.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 звертався із відповідними заявами до Садгірського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області про скоєння злочину проти приватної власності. На що було надано відповіді, що у даному випадку мають місце цивільно-правові відносини, які слід вирішувати у судовому порядку. Під час перевірки працівниками поліції були опитані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які пояснювали, що стіну вони демонтували та винесли всі речі з дозволу ОСОБА_5 , при перевірці зазначених показів працівники поліції одразу зателефонували ОСОБА_5 , який повідомив, що він за кордоном.

Крім того, рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 16.11.2022 року за позовом ЧМР до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, встановлення її попереднього стану, яке постановою Чернівецького апеляційного суду від 07.03.2023 року залишено без змін, зобов`язано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 шляхом демонтажу металевої огорожі на бетонному фундаменті поруч з квартирою АДРЕСА_2 , що на думку суду, спростовує пояснення позивачки щодо не вчинення нею перешкод у користуванні власністю позивачу ОСОБА_1 , так як з пояснень останнього вищевказана огорожа повністю перегородила позивачу доступ до вхідних дверей коридору загального користування та житлової кімнати 5-4, площею 4,80 кв.м., яка входить до складу квартири позивача.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ч. 1 ЦК України).

Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 152, п. г) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Отже позивачка, як власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень своїх прав на землю.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов). Верховний Суд в Постанові у справі № 926/2189/17 від 12.04.2018 р. зазначив, що негаторний позов пред`являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Отже, встановлення саме зазначених обставин входить до предмета доказування у справах за такими позовами.

П. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачає, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Жодних істотних доказів, які б підтверджували законність демонтування перегородки та встановлення вхідних дверей відповідачами суду не надано.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин позовної заяви, пояснення, надані відповідачкою та її представником ОСОБА_8 , суд відхиляє через їх необґрунтованість, оскільки вони повністю спростовані показами свідків та іншими допустимими і належними доказами по справі.

Суд прийшов до висновку, що відповідач створює перешкоди позивачу в користуванні, володінні та розпорядженні його майном на власний розсуд, тобто повно і незаперечно здійснювати свої права користування і розпорядження майном, що є неприпустимим, згідно з чинним законодавством України.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.4, ст.ст.258-259, 263, 264-265, 273, 354 ЦПК України (редакції 2017 року), суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи на стороні позивача без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні коридором 1, площею 3,20 кв.м., загального користування квартири АДРЕСА_1 з квартирою АДРЕСА_2 , шляхом передачі ключів від запірних замків вхідних дверей до вказаного коридору.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні кімнатою 5-4, площею 4,80 кв.м., в квартирі АДРЕСА_3 , шляхом звільнення вказаної кімнати та повернення в попередній стан перегородки (стіни) та вхідних дверей, які існували між кімнатою5-4, площею 4,80 кв. м., в квартирі АДРЕСА_3 та коридором 1, площею 3,20 кв.м., загального користування квартири АДРЕСА_1 з квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в рівних частинах на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1073, 60 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 14 квітня 2023 року.

Головуючий суддя Л. В. Байцар