справа № 361/1259/21
провадження № 2/361/342/23
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Панек А.С., Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі виконком Броварської м/ради), у якому просив визнати за ним право власності на допоміжне приміщення (колясочну) № НОМЕР_1 , загальною площею 16,3 м2, яке приєднано до квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначав, що 22 липня 2012 року його батько ОСОБА_2 подарував йому квартиру АДРЕСА_1 , яку він придбав у ОСОБА_3 на підставі укладеного ними 26 січня 2015 року договору купівлі-продажу. Під час укладення зазначеного договору купівлі-продажу, продавцем ОСОБА_3 була складена розписка, у якій вказано, що вона придбала цю квартиру на підставі договору купівлі-продажу уже у перепланованому вигляді, а саме до приміщення даної квартири попередніми власниками самовільно було приєднано допоміжне приміщення (колясочну). Вхід до цього приміщення здійснюється з двору, через отвір, розташований у лівій боковій стіні кухні квартири.

Вказував, що факт наявності приєднаного допоміжного приміщення (колясочної) також встановлено актом, складеним працівниками ЖЕКу-4 та надано викопіювання із поверхового плану 5 поверху, на якому розташована належна йому квартира та допоміжне приміщення (колясочна). Відповідно до викопіювання колясочна має загальну площу 16,3 м2 та позначена на викопіюванні під № 67.

Посилався на те, що спору із власниками квартир, які відповідно до законодавства є співвласниками допоміжного приміщення (колясочної), немає, оскільки це питання погоджено із ними ще попередніми власниками квартири, та враховуючи, що це допоміжне приміщення є ізольованим, використовується ним як житлова кімната, подальше його користування цим приміщенням не призведе до незручностей іншим співвласникам будинку. Для введення допоміжного приміщення в експлуатацію, його батько ОСОБА_2 звертався до Броварської міської ради Київської області (далі Броварська м/рада) із заявою про надання дозволу на відчуження допоміжного приміщення (колясочної) та заявою про надання вихідних даних на об`єкт будівництва. Однак, листами за № 9-7-1132 від 28 жовтня 2020 року та за № 9-7-1395 від 07 грудня 2020 року його повідомлено, що для введення об`єкта в експлуатацію необхідно отримати дозвільні документи для виконання будівельних робіт та надати документи, що підтверджують право власності на це приміщення.

Враховуючи, що вказане допоміжне приміщення тривалий час ним використовується як житлова кімната, Броварська м/рада не заперечує щодо визнання за ним права власності на це приміщення, що відображена у вказаних листах, із посиланнями на норми ст. ст. 321, 328, 369, 376, 386 ЦК України, тому наявні підстави для задоволення позову.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Шокуров Ю.Л. у суді позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача виконкому Броварської м/ради Тищенко О.П. у судовому засіданні позов не визнала, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Представник відповідача Сапожко І.В. подав до суду відзив на позов, у якому, посилаючись на відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки допоміжне приміщення (колясочна) № НОМЕР_1 , загальною площею 16,3 м2, яке приєднано до квартири АДРЕСА_1 , має перебувати в загальному користуванні усіх мешканців цього будинку. Відповідно до вимог законодавства таке приміщення не підлягає приватизації, просив суд у задоволенні позову відмовити.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 24 грудня 2011 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 32,8 м2, житловою площею 17,5 м2, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Маценко С.О., зареєстрований в реєстрі за № 3017.

26 січня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 32,8 м2, житловою площею 17,5 м2, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Маценко С.О., зареєстрований в реєстрі за № 66.

Також 26 січня 2015 року продавцем ОСОБА_3 була написана розписка, у якій вона підтвердила, що придбала квартиру на підставі договору купівлі-продажу у перепланованому вигляді, а саме до приміщення зазначеної квартири попередніми власниками самовільно було приєднане допоміжне приміщення (колясочну). Вхід до вказаного приміщення здійснюється через двір, через отвір, розташований у лівій боковій стіні кухні цієї квартири. Будь-яких інших перепланувань вона не здійснювала.

22 липня 2015 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Маценко С.О., зареєстрований в реєстрі за № 1083.

08 вересня 2020 року комісія у складі головного інженера КП ЖЕК-4 Філімонова Л.М., інженера КП ЖЕК-4 Рогачова С.І., майстра КП ЖЕК-4 за результатами проведення обстеження квартири АДРЕСА_1 склала акт.

Зі змісту цього акта вбачається, що комісією встановлено, що зазначена квартира АДРЕСА_2 , обладнана усіма комунікаціями для проживання. Місце загального користування колясочна незаконно та самовільно приєднано до вказаної квартири, шляхом встановлення у кухні у стіні, яка прилягає до колясочної дверного отвору та зведенням стіни від коридору. Дане приміщення (колясочна) використовується власником цієї квартири як житлова кімната. До акта додається викопіювання, у якому допоміжне приміщення (колясочна) позначена на викопіюванні під № 67 та має загальну площу 16,3 м2.

28 жовтня 2020 року виконком Броварської м/ради на звернення представника позивача Шокурова Ю.Л. від 30 вересня 2020 року щодо надання дозволу на відчуження допоміжного приміщення (колясочної) площею 16,3 м2, яка приєднана до квартири АДРЕСА_1 , надав відповідь, якою його повідомив, що для вирішення порушеного питання необхідно отримати дозвільні документи для виконання будівельних робіт та ввести об`єкт в експлуатацію.

07 грудня 2020 року виконком Броварської м/ради на заяву від 24 листопада 2020 року представника позивача ОСОБА_2 за вх. № 9-5-Ш-2121 про надання містобудівних умов та обмежень або листа про те, що містобудівні умови та обмеження не надаються, для виконання будівельних робіт та введення в експлуатацію приєднаного до квартири допоміжного приміщення (колясочної) по АДРЕСА_3 , надав відповідь за вих. № 9-7-1395, якою повідомив, що для отримання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію з розширенням квартири із приєднанням допоміжного приміщення (колясочної) необхідно надати відповідну заяву та документи, що підтверджують право власності на квартиру та допоміжне приміщення (колясочну).

Позивач ОСОБА_1 , посилаючись на те, що попередніми власниками належної йому квартири АДРЕСА_3 право користування цим приміщенням, враховуючи відсутність, на його думку, будь-яких заперечень з боку Броварської м/ради щодо визнання за ним права власності на це приміщення, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач виконком Броварської м/ради категорично не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідно до вимог чинного законодавства співвласниками допоміжних приміщень будинку є власники квартир даного багатоквартирного будинку, тобто приміщення колясочної є спільною сумісною власністю мешканців усього будинку, тому позивач ОСОБА_1 не може реалізувати право власності на це допоміжне нежитлове приміщення.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку від 14 травня 2015 року № 417-VIII (далі Закон № 417-VIII) допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

У п. 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону № 417-VIII спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. При цьому до спільного майна багатоквартирного будинку відносяться приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Конституційний Суд України у Рішеннях від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 у справі № 1-2/2004 та від 09 листопада 2011 року № 14-рп/2011 у справі № 1-22/2011 надав офіційні тлумачення стосовно питань, суть яких зводиться до того, що право власності на допоміжні приміщення, технічне обладнання, елементи зовнішнього благоустрою житлового будинку виникає одночасно з правом власності на квартиру, незалежно від підстав його набуття, та не потребує будь-яких дій для його підтвердження (наприклад, створення об`єднання співвласників, вступу до нього). Всі суб`єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, у тому числі з питань улаштування мансард, надбудови поверхів та іншого. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

У ст. 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності . Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку співвласники багатоквартирного будинку мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

У ч. ч. 2, 3 ст. 6 Закону № 417-VIII встановлено, що реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників. У разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх прав попереднього власника як співвласника.

Аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку, що окремого правовстановлюючого документа, який би визначав частку співвласника багатоквартирного будинку в майні спільної власності будинку не існує та будь-який власник або інша особа, яка на відповідній правовій підставі користується житловим чи нежитловим приміщенням, не наділяється абсолютним правом вирішувати порядок використання (переобладнання, перепланування тощо) місць загального користування допоміжних приміщень чи на власний розсуд обмежувати інших співвласників у цьому, тому одноосібне користування цими приміщеннями є недопустимим. Переобладнання та перепланування жилих і підсобних приміщень проводиться лише з метою благоустрою квартири за відповідними проектами без обмежень інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку, питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на вчинення будь-яких дій стосовно допоміжних приміщень вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності такого майна.

Позивач ОСОБА_1 для підтвердження згоди інших співвласників щодо передачі йому у власність допоміжного приміщення (колясочної), що розташоване на п`ятому поверсі багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , надав суду заяви власників квартир цього будинку АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , відповідно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Разом з тим, суд не може взяти до уваги зазначені заяви цих осіб на підтвердження заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, оскільки питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку на вчинення будь-яких дій стосовно допоміжних приміщень вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності такого майна.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом, посилався на ст. 376 ЦК України (правовий режим самочинного будівництва) та можливість звернення до суду із цим позовом, однак у даному випадку вказана норма права не регулює спірні правовідносини, оскільки допоміжне приміщення (колясочна) багатоквартирного будинку не належить до самочинного будівництва, а є спільною сумісною власністю мешканців багатоквартирного житлового будинку.

Враховуючи зміст зазначених вище норм, судове рішення про визнання права власності не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами і матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на допоміжне приміщення (колясочну) багатоквартирного будинку, обрав у даному випадку неналежний спосіб захисту, оскільки, враховуючи, що позивач хоча і є власником спірного допоміжного приміщення, однак слід враховувати, що це приміщення належить й іншим особам, тобто перебуває у спільній сумісній власності, у такому випадку питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку на вчинення будь-яких дій стосовно цього приміщення повинно вирішуватися відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності такого майна.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи, враховуючи, що позивачем не надано суду доказів порушення його прав як співвласника допоміжного приміщення (колясочної) № НОМЕР_1 , яке приєднано до квартири АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області про визнання права власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.