печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Остапчук Т.В., за участю секретаря судового засідання - Гаманюк О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні з примусового виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва у цивільній справі № 757/12847/18 від 19.11.2018 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління МЮ щодо не проведення перерахунку аліментів та скасування довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 09.01.2023 року. У своїй скарзі заявник посилається на те, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19.11.2018 року у справі 757/12847/18 було затверджено мирову угоду та покладено на ОСОБА_1 зобов`язання сплати аліментів на двох дітей в сумі національної валюти України, що складає еквівалент 500 дол.США на дату сплати аліментів на кожну дитину до її повноліття. Мирова угода набула законної сили 04.12.2018 року і виконувалась боржником добровільно. Заявник вказує, що з моменту набуття законної сили мирової угоди стягувачем не було повідомлено боржника про спосіб виконання покладених на нього обов`язків. Також боржник зазначає, що за виконавчим провадженням НОМЕР_10 ОСОБА_1 дотримувався домовленостей та діяв в інтересах дітей. Зазначає, що діти перебувають на повному його утриманні, проживають з бабусею, а стягувач - мати дітей відвідує їх лише по вихідних і не приймає участі у їх вихованні, гроші використовуйте на свої потреби. Стверджує, що в 2020р. сторонами мирової угоди було досягнуто домовленості щодо іншого способу оплати аліментів і між сторонами велись перемовини щодо закріплення нового порядку утримання дітей з нотаріальним відповідним посвідченням. Вважає, що боржник зобов`язання щодо утримання дітей та сплати елементів виконував належним чином і сплачував кошти на картки дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після початку повномасштабного військового вторгнення РФ діти проживали на Кіпрі, зараз ОСОБА_3 навчається на перебуває у Республіці Австрія, яке забезпечує боржник.

Заявник також посилається на те, що 06.01.2023 року стягувач ОСОБА_2 пред`явила до виконання мирову угоду і державним виконавцем Левіцькою А.С. 09.01.2023 року було відкрите виконавче провадження НОМЕР_10 та визначено борг по сплаті аліментів у сумі 24 741,94 дол. США. Боржник 06.02.2023 року звернувся до державного виконавця заявою щодо перерахунку заборгованості.

13.02.2023 року державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління МЮ, надано боржнику розрахунок та відмову у перерахунку суми заборгованості зі сплати аліментів.

Посилаючись на вимоги статей 12, 59, 71, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», постанову ВС від 11.03.2020 року у справі 572/2303/19/ заявник просить задовольнити скаргу, визнати дії державного виконавця незаконними та скасувати довідку-розрахунок заборгованості.

У судовому засіданні скаржник підтримав доводи скарги у повному обсязі, просить задовольнити вимоги скарги та визнати неправомірними дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління МЮ Левіцької А.С. щодо проведення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 9 січня 2023 року та нарахування ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 24 741, 94 долари США у виконавчому провадженні № НОМЕР_11, та скасувати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 24 741,94 долари США у виконавчому провадженні № НОМЕР_11.

Стягувач ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення вимог поданої скарги. У своїх доводах стягувач посилалась на те, що за положенням п. 1 мирової угоди, затвердженою ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2018 року у справі 757/12847/18-ц визначено конкретний порядок оплати аліментів, отримувач аліментів та платник, якого не дотримувався боржник. Зазначає, що до січня 2021 року ОСОБА_1 , добровільно та на її рахунок сплачував аліменти, визначені мировою угодою, а з січня 2021 року припинив оплату аліментів, усунувшись від виконання прийнятих на себе зобов`язань. Заперечує проти доводів щодо використання аліментів у власних цілях, оскільки висновком опіки та піклування зафіксовано проживання дітей із нею та підтверджено утримання нею дітей, в тому числі вона також утримує та оплачує витрати за майно дітей. Діти проживають із матір`ю, а рішення суду, яким визначено місця проживання дітей з матір`ю не скасовано та не переглядалось. Вказує, що за даними директора школи та класного керівника вона займається навчанням дітей, приймає участь у їх вихованні, проживає із дітьми, що підтверджується довідкою від 28.07.2023 року ОСББ «Діамант», а також займається лікуванням та відвідуванням медичних установ, перебуваючи на лікарняному по догляду за дитиною та опікується лікуванням дітей. Вказує, що донька ОСОБА_3 навчається в Україні та є студентом денної форми навчання факультету менеджменту та маркетингу Національного технічного університету України Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського.

ОСОБА_2 також посилається на те, що сторони не визначали інакший спосіб виконання судового рішення, не існує і не було ухвалено судового рішення про зміну способу виконання рішення суду у справі 757/12487/18, яким би було врегульовано, що аліменти будуть сплачуватися не на користь стягувача ОСОБА_2 , а на користь дітей. ОСОБА_1 за власним бажанням припинив сплачувати аліменти за мировою угодою, розпоряджаючись коштами на власний розсуд, всуперч визначеному судовим рішенням порядку, і ніхто не має контролю за використанням цих коштів.

Також стягувач зазначає, що спосіб виконання мирової угоди сторони не змінювали і в суд не звертались із цим. Витрати на навчання є додатковими витратами, які окремо сторони визначили додатково іншими умовами мирової угоди і це не скасовує обов`язку з оплати погоджених мировою угодою аліментів.

Посилається на те, що подані боржником документи не дають підстави вважати доведеним, що вони використовувались на потреби дітей, а самі транзакції проводились по додаткових картках, що випущені до основного рахунку, власником якого є сам боржник ОСОБА_1 . По наданих боржником виписках не можливо встановити та визначити, на що саме витрачались кошти, а також звертає увагу на вартісні покупки у магазинах ювелірних виробів та готелі. Крім того, чинне законодавство передбачає, що розпорядження коштами, які знаходяться на рахунках дітей, відбувається за згоди органу опіки і піклування, яке не отримувалось. Посилається на те, що період виписок та наданих довідок не відповідає періоду, за який мали нараховуватись та сплачуватись аліменти щомісячно.

Також зазначає, що незгода боржника зі здійсненим державним виконавцем розрахунком заборгованості за аліментами є підставою для звернення до державного виконавця із заявою про здійснення перерахунку заборгованості, чи з позовом до суду, а не підставою для визнання дій державного виконавця неправомірними чи скасування такого розрахунку.

Посилається на положення статей 12, 68, 70, 71 та правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц (провадження № 14-496цс19, у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 359/10588/15-ц (провадження № 61-3735св19).

Інші учасники не з`явилися в судове засідання, належним чином повідомлялися про розгляд скарги. Стягувач та боржник подали до суду заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності.

За вимогами ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Заслухавши скаржника, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, судом встановлено наступне. 19.11.2018 року Печерським районним судом у місті Києві у справі 757/12847/18 затверджено мирову угоду. За умовами п. 1 мирової угоди Сторони домовляються між собою, що по даній мировій угоді Позивач ( ОСОБА_1 ) зобов`язується сплатити Відповідачу ( ОСОБА_2 ) щомісячно аліменти, на користь своїх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі національній валюті України, що еквівалентна 500 дол. США на дату сплати аліментів на кожну дитину до її повноліття. Аліменти повинні бути сплачені Відповідачем за зустрічним позовом не пізніше 10 (десятого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на депозитний рахунок Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. В разі зміни виконавчого органу або закриття виконавчого провадження, Відповідач (Позивач за зустрічним позовом) зобов`язується повідомити письмово Позивачу (Відповідачу за зустрічним позовом) банківські реквізити, на які будуть перераховуватися аліменти, шляхом направлення листа на адресу Позивача та усно за телефоном НОМЕР_1 . Ухвала суду у справі 757/12847/18 від 19.11.2018 року сторонами не оскаржувалась. 09.01.2023 року державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято (м. Київ) Левіцькою А.С. постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_11 З примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду міста Києва від 19.11.2018 року у справі 75712487/18-ц. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.01.2023 року станом на 09.01.2023 року заборгованість зі сплати аліментів складає 24322,58 доларів США. Розрахунок заборгованості проведений за період з січня 2021 року по січень 2023 року. Згідно відповіді державного виконавця від 08.02.2023 року НОМЕР_10/1 заборгованість зі сплати аліментів станом на 09.01.2023 року складає 24741,94 долари США. 06.02.2023 року до відділу надійшла заява представника боржника із підтверджуючими документами щодо сплати аліментів. У своїй відповіді державний виконавець зазначила, що перевіривши додані документи, у неї відсутні підстави щодо перерахунку заборгованості зі сплати аліментів. Згідно статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересовані особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»). На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Згідно зі статтею 71 Закону «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. У частині третій статті 195 СК України зазначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно законодавець визначив обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно передбачив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Аналізуючи надані заявником документи вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє стягувача ОСОБА_2 , що визначені мировою угодою аліменти будуть з січня 2021 року сплачуватися на карткові рахунки дітей та зазначає номери банківських карток. При цьому номери рахунків не співпадають з номерами рахунків, виписки по яким надані. Надані суду виписки по рахунку, який належить боржнику ОСОБА_1 , містить відомості про операції «платіж на довільні реквізити: Аліменти на підст. ухвали про затв. мирової угоди 757/12847/18-ц від 19.11.2018 року» та відомості про період: місяць та рік. Однак вказані виписки не дають змоги встановити реквізити отримувача, за якими такі платежі здійснювались. Також вказані виписки містять відомості щодо транзакцій по карткам НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . Однак відомості про транзакції у таких виписках містять інформацію про проведення банком операцій на підставі емітованих карток до рахунку боржника та без можливості визначення того, що на підставі тієї чи іншої банківської операції придбавалось чи оплачувалось. Оцінюючи виписку по рахунку НОМЕР_4 паспорт НОМЕР_5 ОСОБА_5 та проведені транзакції по картці НОМЕР_6 , слід зазначити, що вказаний рахунок не належить стягувачу, а проведення певних банківських транзакцій не містить повної інформації предмету оплати чи придбання. Оцінюючи виписку по рахунку НОМЕР_7 паспорт НОМЕР_8 ОСОБА_6 та проведені транзакції по картці НОМЕР_9 , слід зазначити, що вказаний рахунок не належить стягувачу, а проведення певних банківських транзакцій не містить повної інформації предмету оплати чи придбання. Так, суд приходить до висновку, що платежі без зазначення отримувача платежу, надані боржником як підтвердження сплати аліментів, не повинні були бути враховані державним виконавцем при обчисленні заборгованості за аліментами, оскільки доказів на підтвердження оплати аліментів на рахунок стягувача, як це визначено умовами затвердженої мирової угоди, матеріали справи не містять, як і не надано доказів відмови останньої від отримання грошових переказів від боржника. Виконавець повинен враховувати кошти, сплачені боржником на користь стягувача, а не інших осіб. Проте в даному випадку ані державному виконавцю, ані суду не надані докази оплати аліментів на рахунок стягувача. Чинне законодавство не передбачає права змінювати визначений сторонами судової справи спосіб виконання судового рішення в односторонньому порядку без згоди іншого учасника. Не надає закон повноважень і державному виконавцю визначати та вважати належним спосіб виконання виконавчого документу на рахунок або на користь інших осіб. Оскільки державний виконавець повинен діяти у суворій відповідності до вимог закону та виконавчого документу, він має пересвідчитись у тому, що саме стягувач за виконавчим документом отримав або не отримав виконання. Так само чинне законодавство не обмежує надавати утримання безпосередньо дітям понад суму визначених сторонами аліментів. В той же час, перерахування коштів на рахунки або картки, які відкриті самим боржником на ім`я дітей, хоч і з призначенням платежу «аліменти», не підміняє виконання судового рішення згідно умов, у спосіб та порядку, погоджених боржником та стягувачем. При цьому, надані заявником документи не доводять, що саме діти користувались такими рахунками або картками. Не надано і доказів зміни способу виконання мирової угоди, затвердженої судом. Учасники справи визнали той факт, що до моменту виникнення заборгованості, до січня 2021 року, боржник ОСОБА_1 за мировою угодою, затвердженою судом, сплачував кошти на банківський рахунок стягувача. Отже боржник мав відомості про спосіб та реквізити стягувача, за яким здійснювалось та могло бути здійснено оплату аліментів. Доказів на досягнення домовленостей, як зазначає скаржник, не надано, а стягувач заперечувала факт укладення з боржником документів, за якими оплата змінювались умови способу та порядку оплати аліментів. Суд звертає увагу, що за умовами затвердженої судом мирової угоди у справі 757/12847/18-ц Позивач ( ОСОБА_1 ) зобов`язується сплатити Відповідачу ( ОСОБА_2 ) щомісячно аліменти, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 77 СК України. Доказів виконання мирової угоди у визначений сторонами спосіб суду не надано. Також суд звертає увагу, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є неповнолітніми особами, які в силу вимог чинного законодавства реалізовують до повноліття свої права через батьків, як законних представників, і заявником у судових засіданнях визнано факт ініціювання саме ним перед банком питання випуску карток дітям та отримання ним банківських карток до відкритих у цьому банку рахунків. В той же час відсутні докази, хто саме мав доступ до таких рахунків та карток, хто їх використовував та на які цілі.

Верховний Суд у постанові від 12 травня 2022 року у справі № 521/20575/19 (провадження № 61-12133св21) зазначив, що відповідно до частини першої статті 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. Відповідно до частини першої статті 32 ЦК України крім правочинів, передбачених статтею 31 ЦК України, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами. В контексті частини першої статті 32 ЦК України неповнолітні вправі самостійно розпоряджатися своїм заробітком стипендією або іншими доходами, які вони одержали відповідно до законодавства. Верховний Суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що отримання аліментів та розпорядження цими грошовими коштами не можна віднести до дрібних побутових правочинів, тобто до досягнення чотирнадцятирічного віку дитина не мала передбаченої законом цивільної дієздатності на вчинення таких дій. Також Верховний Суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що аліменти на дитину стягнуто на користь її матері, тому перерахунок коштів на картку дитини не свідчить про належне виконання аліментних зобов`язань.

Долучені до матеріалів справи витяг від 20.03.2017 року з єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договір дарування нерухомого майна (квартири) від 25.12.2012 року, договір дарування квартири від 16 квітня 2021р стосуються періоду до укладення мирової угоди, не містять доказів виконання фінансового обов`язку з оплати аліментів, а тому не приймаються до уваги судом.

Долучені розписка, проїзні квитки, договір про надання послуг від 22 жовтня 2022р., акт наданих послуг від 30-го листопада 2022р., акт наданих послуг від 31 грудня 2022р., акт наданих послуг від 31 січня 2023 р., заявка на бронювання програми вищої освіти, договір доручення від 7 грудня 2021р., замовлення від 7 грудня 2021р., рахунок на оплату замовлення від 7 грудня 2021р., Договір доручення від 14 грудня 2021р., додаток до замовлення від 7 грудня 2021р., заяви про приєднання до договору навчання, розписка ОСОБА_9 , рахунок на оплату замовлення від 5 вересня 2020р., рахунок на оплату замовлення від 24 травня 2021р., додаткова інформація про навчання в Україні, договір доручення від 22 червня 2021р., додаток до замовлення від 27 березня 2021р., замовлення від 27 березня 2021р., рахунок на оплату від 24.05.2021р., рахунки на оплату від 7 березня 2021р. вказують на оплату витрат на навчання дітей та додаткових витрат. Такі документи не містять відомостей та призначення платежу на оплату аліментів за відповідний період і не можуть бути підтвердженням оплати аліментів. Крім іншого, за умовами п. 2 мирової угоди від 19.11.2018 року у справі сторони домовились, що крім сплати суми аліментів, зазначених в п. 1 даної Угоди, Відповідач за зустрічним позовом ( ОСОБА_1 ) зобов`язується брати участь у додаткових витратах на дітей, а саме: сплачувати навчання дітей у освітньому закладі, що пов`язаний зі здобуттям професії, закордоном або в Україні; не менше ніж один раз на рік забезпечувати відпочинок дітей протягом 2 тижнів на морі.Документи іноземною мовою, подані без перекладу, не приймаються судом до уваги. Інші докази у справі також не підтверджують належне виконання боржником своїх зобов`язань за виконавчим документом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої скарги, оскільки кошти та банківські перекази, на які посилається заявник скарги, правильно не враховані виконавцем при обрахунку розміру заборгованості за аліментами, а аліменти на дитину за виконавчим документом стягуються на користь її матері - ОСОБА_2 . Керуючись ст. ст. 258, 269,270, 353, 447-452ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні з примусового виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва у цивільній справі № 757/12847/18 від 19.11.2018 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів - відмовити. Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складання повного тексту 31.10.2023 р

Суддя Остапчук Т.В.