Єдиний унікальний номер 448/481/23
Провадження № 2-о/448/22/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повне)

25.04.2023 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Юрій БІЛОУС,

за участю секретаря судового засідання Ірини РОМАНЧЕНКО,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління державної міграційної служби у Львівській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

учасники справи:

заявник ОСОБА_2 ,

представник заінтересованої особи Дмитро РЕДЧИЦЬ не з`явився (заява),

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

в с т а н о в и в:

І. Обставини справи:

20.03.2023 року представник заявника ОСОБА_1 , адвокат Тиндик Р.В. звернувся до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Підліски Мостиського району Львівської області.

Стверджує, що 24.08.1979 року Міністерством внутрішніх справ СРСР заявнику було видано паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_1 .

Зазначає, що у період з 24.08.1979 року по 18.03.1997 року ОСОБА_1 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно адресного листка вибуття, складеного 16.03.1997 року, ОСОБА_1 вибув в с.Санники, Мостиського району Львівської області. Крім того, як вбачається з військового квитка гр. ОСОБА_1 , останній був прийнятий на військовий облік 08.08.1979 року та знятий з обліку 24.02.1997 року. На даний час, заявник проживає в АДРЕСА_2 .

Стверджує, що з дня народження ОСОБА_1 , і по теперішній час він нікуди не виїжджав за межі України. Однак, після здобуття незалежності України не оформив паспорт громадянина України, у зв`язку з чим у заявника виникла необхідність у заміні паспорта громадянина СРСР радянського зразка на паспорт громадянина України.

Зазначає, що звернувшись 06.07.2022 року до Мостиського відділу ГУ ДМС України у Львівській області із заявою про заміну паспорта громадянина СРСР на паспорт громадянина України ОСОБА_1 , було відмовлено у цьому та роз`яснено, що для встановлення належності до громадянства України особа, яка станом на 24.08.1991р. постійно проживала на території України або проживала на території України станом на 13.11.1991 р. і перебувала в громадянстві колишнього СРСР, підтверджує юридичний факт постійного проживання або проживання на території України на зазначену дату судовим рішенням, а тому йому необхідно звернутися до суду із відповідною заявою.

ІІ. Позиція учасників справи:

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , підтримав вимоги заяви в повному обсязі, просив суд її задоволити з наведених вище мотивів та підстав. Пояснив, що народився на території України за адресою: с.Підіски Мостиського району Львівської області та з часу народження не виїжджав за межі держави, однак своєчасно не оформив паспорта громадянина України, тому звернувся до суду із вищевказаною заявою, оскільки іншого порядку встановлення фату постійного проживання на території України законом не визначено.

Представник заінтересованої особи - ГУ ДМС України у Львівській області Редчиць Д.І. в судове засідання не з`явився, проте подав до суду відзив на заяву, в якому зазначив, що згідно з обліками Головного управління заявник документований паспортом гр. колишнього СРСР взірця 1974 року серії НОМЕР_1 , виданий Залізничним РВВС м.Львова 24.08.1979 року. Також, відсутня інформація щодо перебування заявника ОСОБА_1 в іноземному громадянстві. Виходячи з вищенаведеного, оскільки за результатами проведених перевірок у відділі з питань громадянства Головного управління встановлено наявність актового запису про народження ОСОБА_1 №33 від 05.10.1957 року, актового запису про шлюб з гр. ОСОБА_3 №2 від 26.05.1984 року, актового запису про розірвання шлюбу №23 від 12.04.1994 року, не заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 та просить суд справу розглянути у його відсутності.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , підтвердила факт проживання заявника ОСОБА_1 на території України з часу народження по даний час. Крім того, свідок зазначила, що заявник народився в с.Підліски, Мостиського району Львівської області, після одруження деякий час проживав у с.Санники Мостиського району Львівської області. Також ствердила, що заявник ОСОБА_1 ніколи не виїжджав за межі території України та більше 10 років проживає у с.Підліски.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що є сусідкою заявника ОСОБА_1 та підтвердила факт проживання заявника на території України з часу народження по даний час. Зазначила, що заявник ОСОБА_1 деякий час проживав у с.Санники, Мостиського району Львівської області, однак після розлучення став проживати у с.Підліски. Підтвердила також той фак, що заявник ніколи не виїжджав за межі території України.

ІІІ. Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді від 30.03.2023 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

ІV. Встановлені судом фактичні обставини справи:

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Підліски, Мостиського району Львівської області. Таке ж місце народження зазначене у паспорті громадянина союзу радянських соціалістичних республік, виданого на ім`я заявника ОСОБА_1

24.08.1979 року Відділом внутрішніх справ Залізничного райвиконкому м.Львова заявнику ОСОБА_1 було видано паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_1 .

Згідно даних вищевказаного паспорта громадянина СРСР, в частині відомостей щодо місця проживання, заявник ОСОБА_1 у період з 24.08.1979 року по 18.03.1997 року був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, ОСОБА_1 24.04.1996 року було видано майновий сертифікат, що підтверджується відміткою в його паспорті громадянина СРСР серії НОМЕР_1 .

Із відомостей, що містяться в адресному листку вибуття за формою №20 від 16.03.1997 року, заявник ОСОБА_1 вибув в с.Санники, Мостиського району Львівської області.

З оглянутих судом письмових доказів, а саме військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 18.05.1977 року, судом встановлено, що заявник був прийняти на військовий облік 08.08.1979 року та знятий з обліку 24.02.1997 року.

На теперішній час, заявник ОСОБА_1 проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 .

06.07.2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Мостиського відділу ГУ ДМС України у Львівській області із заявою про отримання паспорта громадянина України.

Повідомленням Мостиського відділу ГУДМС України у Львівській області на заяву ОСОБА_1 , №9/4627.5-22 від 06.07.2022 року, заявнику відмовлено у цьому та роз`яснено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» та до п.124 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень для документування паспортом громадянина України необхідно надати судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року, а тому йому необхідно звернутися до суду із відповідною заявою.

Вищевказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією паспорт громадянина СРСР ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 ; копією військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 18.05.1977 року; копією адресного листка вибуття за формою №20 від 16.03.1997 року; копією повідомленням Мостиського відділу ГУДМС України у Львівській області на заяву ОСОБА_1 №9/4627.5-22 від 06.07.2022 року.

V. Застосоване судом законодавство:

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998року №15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст.256 ЦПК України (після внесення змін Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 року ч.2 ст.315 ЦПК України) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України, суд керується, зокрема Законом України «Про громадянство України», а також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Статтею 3 Закону України «Про громадянство України» визначені випадки належності до громадянства України.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у п.1 ч.1 цієї статті, є громадянами України з 24.08.1991 року, зазначені у п.2 з 13.11.1991 року, а у п.3 з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Пунктом 7 Порядку визначено категорію осіб, яких стосується встановлення належності до громадянства України, а саме:

а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі:

осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України;

осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України;

б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту;

в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України.

Оформлення належності до громадянства України стосується осіб, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та дітей таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття.

Перевірка належності до громадянства України стосується осіб, які перебувають за кордоном і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України.

Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Таким чином, законодавством України з питань громадянства визначений вичерпний перелік документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до пункту 25 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

VI. Висновки суду:

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року, який має юридичне значення.

На переконання суду, наявні в матеріалах справи докази підтверджують те, що станом на 24 серпня 1991 року заявник ОСОБА_1 , постійно проживав на території України, оскільки такий народився на території України, проходив військову службу та постійно проживав на території України, в тому числі і станом на 24 серпня 1991 року. При цьому відомостей про те, що заявник залишав територію України чи є громадянином іншої держави матеріали справи не містять.

Таким чином, на підставі повного об`єктивного і неупередженого розгляду і оцінки усіх наявних у справі доказів, якими підтверджено факт проживання заявника ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року, враховуючи те, що встановлення цього факту дає заявнику можливість реалізувати своє право для отримання паспорта громадянина України, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту ніж як у судовому, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Спору про право не має, встановлення даного факту не суперечить закону і ніяким чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення справи не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

Підстави для негайного виконання рішення відсутні.

Заходи забезпечення заяви по даній цивільній справі не застосовувалися.

VII. Судові витрати:

Відповідно до ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведено норму Закону, судовий збір необхідно залишити за заявником ОСОБА_1 ..

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління державної міграційної служби у Львівській області, про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Підліски Мостиського району Львівської області, на території України станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991року).

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за заявником.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28.04.2023 року.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби у Львівській області; місце знаходження: м.Львів, вул. Січових Стрільців, 11; .

Суддя Юрій БІЛОУС

Рішення суду набрало законної сили «______»________________20___ року

Суддя Юрій БІЛОУС