Справа № 461/2237/23
Провадження № 6/461/51/23
У Х В А Л А

30.03.2023 року місто Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицького В.В., дослідивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», в особі представника Мотузенка Ігоря Олександровича про заміну сторони стягувача,

встановив:

Фактичні обставини справи, суть питання, яке вирішується судом.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», в особі представника Мотузенка Ігоря Олександровича, звернулось до суду із заявою про заміну сторони стягувача. Зі змісту прохальної частини даної заяви вбачається, що заявник просить суд замінити первісного стягувача Акціонерне товариство «ОТП БАНК» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» у виконавчому провадженні № 67663975 щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , відкритого 25.11.2021 року на підставі виконавчого напису нотаріуса № 39441 від 05.11.2021 року.

Дослідивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», в особі представника Мотузенка Ігоря Олександровича про заміну сторони стягувача, приходжу до висновку, що таку слід передати на розгляд до Деснянського районного суду міста Києва, виходячи з нижченаведеного.

Мотиви та висновки суду, а також положення закону,

яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 та 2 статті 442 ЦПК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником . Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, у своїй постанові від 12.10.2022 року у справі № 183/4196/21 (провадження № 14-36цс22) колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду відступила від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року у справі № 280/456/20 (провадження № К/9901/32676/20) та від 22 липня 2019 року у справі № 822/1659/18 (провадження № К/9901/63678/18) та сформулювала правовий висновок про те, що заява про заміну сторони виконавчого провадження, подана щодо виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, не повинна розглядатись у порядку адміністративного судочинства, а підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення (ч.ч. 1,2 ст. 446 ЦПК України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №263/14171/19 у своїй постанові від 29.10.2020 року, зауважив, що виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

З матеріалів заяви вбачається, що боржник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, дана заява не може бути розглянута Галицьким районним судом м. Львова, оскільки місце проживання боржника, тобто місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання, відноситься до територіальної юрисдикції Деснянського районного суду міста Києва.

З огляду на вищевикладене, з метою уникнення порушення права Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» на доступ до правосуддя, подану останнім заяву про заміну сторони стягувача слід передати на розгляд до Деснянського районного суду міста Києва за підсудністю.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Норми ЦПК України, які регулюють порядок звернення особи до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження (Розділ VI Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)), не містять положення щодо дій суду у випадку встановлення того, що заяву про заміну сторони виконавчого провадження подано із порушенням правил підсудності, а тому суд вважає за необхідне застосувати закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), яким у даному випадку є ст. 31 ЦПК України, що регулює питання передачі справи з одного суду до іншого.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

У даному випадку скерування заяви для розгляду до належного суду не призведе до порушення права заявника на доступ до правосуддя, адже за таких обставин буде дотримана вимога закону щодо розгляду справи уповноваженим судом. У свою чергу, у ситуації коли справа не підсудна Галицькому районному суду міста Львова, ухвалення рішення про повернення заяви, з цих підстав, за переконанням суду, обмежить заявника у можливості реалізувати таке право, а отже є недоцільним.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що оскільки дана заява не підсудна Галицькому районному суду м. Львова, відтак, її слід скерувати за належною підсудністю, тобто за місцем провадження виконавчих дій.

Керуючись ст.ст. 353, 442, 446 ЦПК України,

постановив:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», в особі представника Мотузенка Ігоря Олександровича про заміну сторони стягувача передати на розгляд до Деснянського районного суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 30 березня 2023 року.

Суддя В.В. Стрельбицький