Провадження № 2/161/3653/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцька картонно-паперова фабрика», про спростування недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Вважає, що відповідачем було порушено його права та інтереси в цивільних та трудових відносинах. Так, в розпорядженнях адресованих документах ТзОВ «ЛКПФ» та в службовій записці начальника служби КВПіА Козака С.О. від 30.08.2021 у формі письмових документів адресованих іншим особам поширив про нього недостовірні твердження наступного змісту: «Під час наради проведено роз`яснення, що перед початком виконання робіт «монтажу контрольного кабелю на висоті потрібно пройти відповідний інструктаж», «розпорядження надане ОСОБА_1 не було виконане», «Були по місцю показані точки початку і кінця монтажу», «Наряд допуск для роботи на висоті був оформлений та проведений відповідний інструктаж, (в якому слюсар ОСОБА_3 розписався), а ОСОБА_1 проігнорував» та інше адресованій заступнику генерального директора ТзОВ «ЛКПФ» з безпеки ОСОБА_4 , що є поширенням недостовірної інформації, що принижує його честь та гідність

Зазначає, що 25.08.2021 перебуваючи на роботі ТзОВ «ЛКПФ», як черговий слюсар з КВПіА, йому не було оголошено чи вказано завдання про монтаж кабелю і на висоті, ніякого наряд-допуск, що є нормативним документом з охорони праці не було вказано і не показано, інструктажу про роботу на висоті не було оголошено і не було проведено. Тому вислів викладений у службовій записці від 30.08.2021 в контексті «а ОСОБА_1 проігнорував» є недостовірним твердженням, яке також було поширено в пояснювальній записці ОСОБА_3 від 02.09.2021 на ім`я ОСОБА_4 25.08.2021 ніяких технологічних карт завдання, будь-яких схем вказування точок монтажу, як про це зазначено ОСОБА_5 «Були по місцю показні точки початку і кінця монтажу чи покладки контрольного кабелю», вказано не було, а тому це недостовірна інформація.

Посилаючись на вимоги Конституції України та ЦК України, позивач просить суд визнати недостовірною інформацію в документах відповідача, а саме твердження: «Були по місцю показані точки початку і кінця монтажу», «Наряд допуск для роботи на висоті був оформлений та проведений відповідний інструктаж», «а ОСОБА_1 проігнорував» - в контексті «а ОСОБА_1 проігнорував» викладену та поширену відповідачем в своїх документах ТзОВ «ЛКПФ» для інших осіб. Зобов`язати відповідача ТзОВ «ЛКПФ» спростувати недостовірну інформацію в поширених документах у спосіб тотожний її поширенню в 10 денний термін за рішенням суду, стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 20000,00 грн. на правову допомогу та 800000,00 грн. завданої моральної шкоди.

Ухвалою судді від 28.08.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Від відповідача надійшов відзив у якому він позовних вимог не визнав. Відзив мотивований тим, що питання висвітлені в службовій записці ОСОБА_6 та пояснювальній записці слюсаря ОСОБА_3 від 02.09.2021 були описані в ході внутрішнього розслідування щодо виконання позивачем його трудових обовязків та дотримання правил трудової дисципліни, що стало в сукупності з іншими доказами підставою для оголошення ОСОБА_1 доган згідно наказів від 13.09.2021 № 5-С, від 27.10.2021 № 8-С, які є чинними та не скасованими, хоча і виступали предметом розгляду спору у Луцьком міськрайонному суді Волинської області у справі № 161/927/22 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЛКПФ» про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення, скасування наказу про звільнення, зміну дати і підстави звільнення з роботи, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди; у справі № 161/12733/22 за позовом ОСОБА_1 до генерального директора ТОВ «ЛКПФ» Сухини С.І. про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, а також у справі № 161/12420/22 за позовом ОСОБА_1 до генерального директора ТОВ «ЛКПФ» Сухини С.І. про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди. Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2022 у справі № 161/927/22 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «ЛКПФ» про скасування наказів від 13.09.2021 № 5-С від 27.10.2021 № 8-С, скасування наказу про звільнення, зміну дати і підстави звільнення з роботи, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, було відмовлено повністю. Постановою Волинського апеляційного суду від 03.10.2022, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2022 скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 до ТОВ «ЛКПФ» про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення, скасування наказу про звільнення, зміну дати і підстави звільнення з роботи, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади слюсара з КВПіА допоміжних дільниць 6 розряду ТОВ «ЛКПФ» відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, з 1 грудня 2021 року на 8 грудня 2021 року. В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовлено. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.10.2022 у справі № 161/12733/22 відмовлено в позові ОСОБА_1 до генерального директора ТОВ «ЛКПФ» ОСОБА_7 про захист честі, гідності ті ділової репутації, стягнення моральної шкоди. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2022 у справі № 161/12420/22 відмовлено в позові ОСОБА_1 до генерального директора ТОВ «ЛКПФ» ОСОБА_7 про захист честі, гідності ті ділової репутації, стягнення моральної шкоди.

Зазначає, що службова записка ОСОБА_6 та пояснювальна записка ОСОБА_3 в яких описані обставини при яких ОСОБА_1 були вчинені дисциплінарні проступки, є внутрішніми локальними документами, написання яких не є поширенням інформації ні зі сторони ОСОБА_6 , ні зі сторони ТОВ «ЛКПФ». Крім того, позивачем не надано доказів поширення ТОВ «ЛКПФ» недостовірної інформації щодо нього. Посилання на службову записку від 30.08.2021 ОСОБА_6 , адресовані заступнику генерального директора з економічної безпеки ТОВ «ЛКПФ» Цвєткову І.М., не можуть слугувати доказом поширення недостовірної інформації ТОВ «ЛКПФ». Відтак, в позовній заяві не міститься факту підтвердження поширення ТОВ «ЛКПФ» про ОСОБА_1 недостовірної інформації, яка порушує його особисті немайнові права, завдання йому шкоди особистим немайновим правам, або перешкоджання ОСОБА_1 повно і своєчасно здійснювати особисте немайнове право.

Крім цього, відомості зазначені у службовій записці від 30.08.2021 стосуються здійснення ОСОБА_1 його службових повноважень та виконання ним посадових обовязків, порушення правил трудової дисципліни, які розкрито в розрізі невиконання вказівок безпосереднього керівництва та порушення правил трудової дисципліни, які розкрито в розрізі невиконання вказівок безпосереднього керівництва та порушення правил трудової дисципліни. Із змісту службової записку ОСОБА_6 від 30.08.2021 ніщо не вказує на те, що оцінка дій/бездіяльності ОСОБА_1 як спеціаліста була надана через призму приниження його честі та гідності, ділової репутації, а лише відображає певні події, що стосуються невиконання ОСОБА_1 трудових обовязків і недоліків роботи ОСОБА_1 та не підлягають спростуванню в межах розгляду справи. Інформація, яка міститься в службовій записці від 30.08.2021 є результатом трудової діяльності ОСОБА_1 , й не є її розповсюдженням.

Посилаючись на викладене, ТОВ «ЛКПФ» просить суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідач скористався правом на подання відповіді на відзив, де підтримав раніше висловлену у позовній заяві позицію.

Ухвалою суду від 18.10.2023 закрито підготовче провадження у справі.

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав та просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник відповідача заявлених позовних вимог не визнала та просила відмовити в задоволенні позову з мотивів наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (статті 4, 5 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію (стаття 68 Конституції України).

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 4, 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми утрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві.

Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежить від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Судом встановлено, що з 24.04.2018 року по 08.12.2021 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» на посаді слюсаря з КВПіА допоміжних дільниць 6 розряду.

30.08.2021 начальником служби контрольно-вимірювальних приладів і автоматики ТОВ «ЛКПФ» ОСОБА_6 було подано службову записку щодо невиконання своїх трудових обов`язків слюсарем з КВПіА допоміжних дільниць (черговим) 6 р. ОСОБА_1 , що мало місце 25.08.2021 за отриманою інформацією службою економічної безпеки ТОВ «ЛКПФ» було проведено службове розслідування, в результаті якого встановлено, що дійсно 25.08.2021 року ОСОБА_1 отримав від начальника служби КВПіА ОСОБА_6 розпорядження на виконання термінових робіт в котельній дільниці, однак, вказані роботи не виконав, чим грубо порушив трудову дисципліну, вимоги Робочої інструкції слюсаря з КВПіА допоміжних дільниць (чергового) 6 розряду та Правила внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ЛКПФ».

02.09.2021 слюсарем КВПіА ОСОБА_3 на ім`я заступника генерального директора з економічної безпеки ОСОБА_4 подано пояснювальну записку про те, що 25.08.2021 на ранішній нараді в кабінеті начальника КВПіА він отримав від начальника ОСОБА_6 завдання на ревізійні роботи пневматичної частини на гофро дільниці та допомогти ОСОБА_1 покласти кабель на котельній дільниці. Під час наради отримав інструктаж по роботі на висоті, за що розписався в наряді допуску, ОСОБА_1 проігнорував.

Інформацію, яка міститься у вказаних документах, позивач вважає недостовірною та такою, що підлягає спростуванню, у зв`язку з чим він звернувся до суду.

Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Вимоги позивача до суду зводяться до того, що у службовій записці начальника служби КВПіА ТОВ «ЛКПФ» ОСОБА_6 від 30.08.2021 та пояснювальній записці слюсара КВПіА ОСОБА_3 від 02.09.2021, що адресовані заступнику генерального директора з економічної безпеки ОСОБА_4 поширена недостовірна інформація, в результаті чого йому завдана моральна шкода.

Службова записка це інформаційно-довідковий документ, який використовується як інструмент ділового листування всередині організації.

Укладається службова записка з метою висвітлення певних ділових чи виробничих питань, що стосуються роботи відділу чи конкретного працівника, розв`язання яких залежить від іншого структурного підрозділу організації чи керівника підприємства.

Пояснювальна записка це документ, доповідь про певні дії а певний проміжок часу.

Судом встановлено, що пояснювальна записка слюсара КВПіА ОСОБА_3 від 02.09.2021 була отримана в рамках службового розслідування щодо невиконання трудових обовязків слюсарем з КВПА допоміжних дільниць (черговим) 6 розряду ОСОБА_1 , яке мало місце 25.08.2021.

За наслідками службового розслідування ОСОБА_1 було винесено догану згідно наказу від 13.09.2021 № 5-с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Вказаний наказ позивачем оскаржувався до суду з мотивів того, що відомості, які в них зазначені не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію.

Рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2022, 31.10.2022, 06.12.2022 надана мотивована оцінка доводів позивача щодо законності прийнятого рішення відповідачем та зазначено, що такий наказ не принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та як наслідок у позові було відмовлено. Вказані рішення набрали законної сили.

Відповідно до діючого трудового законодавства працівник має право на оскарження дисциплінарного стягнення до суду, чим і скористався позивач. Стосовно службових записок, то вони є підставою для прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи органом, якому надано право прийняття на роботу даного працівника.

Тобто сама по собі службова записка про порушення трудової дисципліни та пояснювальна записка не породжує для особи стосовно якої вони стосуються порушення її трудових прав, а в разі підтвердження викладеного приймається наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності право на оскарження якого гарантується трудовим законодавством.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 29.04.2021 року № 753/21884/17.

Зазначені вище обставини були предметом розгляду справ за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЛКПФ» про скасування наказів від 13.09.2021 № 5-С, від 27.10.2021 № 8-С; за позовом ОСОБА_1 до генерального директора ТОВ «ЛКПФ» Сухини С.І. про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди. Крім того, службовій записці від 30.08.2021 вже була надана оцінка судом у рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2022, постанові Волинського апеляційного суду від 03.10.2022 у справі № 161/927/22; рішенні Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.10.2022 у справі № 161/12733/22; Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.12.2022 у справі № 161/12420/22.

Постановою Верховного суду від 18.10.2023 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2022 у незміненій частині та постанову Волинського апеляційного суду від 03.10.2022 у цивільній справі № 161/927/22 залишено без змін.

Оскільки інформація, яка міститься в службовій записці від 30.08.2021 та пояснювальній записці від 02.09.2021 мали місце, що встановлено вказаними вище судовими рішення, то відповідно така інформація є достовірною.

Відповідно до ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайного права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Оскільки позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від позовних вимог про визнання інформації недостовірною та її спростування, враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позову, тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягає.

Щодо вимоги позивача стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 20000,00 грн. витрати на правову допомогу, складання та підготовку процесуальних документів, адвокатських консультацій та поточних витрат, то відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 137, 141, 200, 206, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 12, 23, 81-82, 201, 275, 277, 297, 1167 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луцька картонно-паперова фабрика», про спростування недостовірної інформації - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Волинського апеляційного суду, з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складений 16 листопада 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Луцька картонно-паперова фабрика»(адреса: вул. Карбишева, 3, м. Луцьк, ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта