Справа № 597/1264/23
Провадження № 2/597/206/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2023 р.

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Торської І.В.

секретаря судового засідання Фаринник Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Заліщики, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрат та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просить суд стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в сумі 13 759,55 грн., витрат на проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 1 022,70 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

На обґрунтування свого позову вказав, що 20 травня 2020 року за адресою: вул.Ст.Бандери в м.Заліщики, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2107 державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21013 державний номерний знак НОМЕР_2 під його керуванням, відбувся страховий випадок. На момент зазначеної автопригоди цивільна відповідальність водія автомобіля марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , була застрахована в АТ «СГ`ТАС» поліс №АО6005320.

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 24.02.2021 року, справа №597/184/21, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП.

Згідно висновку експертного дослідження за №ЕД-19/126-21/2380 АВ від 26.03.2021 року, вартість матеріального збитку завданого в результаті пошкодження автомобіля ВАЗ-21013 д.н.з. НОМЕР_2 становить 13 759,55 грн.

16.04.2021 року, на його заяву про страхове відшкодування від 07.04.2021 року, АТ «СГ`ТАС» надало повідомлення №2884 про необхідність надання певних документів та надання автомобіля для огляду експерту.

07.05.2021 року, позивач надіслав відповідні документи, однак страхове відшкодування в розмірі 13 759,55 грн. йому виплачено не було.

Станом на момент звернення до суду позивач не отримав страхового відшкодування та крім страхового відшкодування просить суд стягнути 1 022,70 грн. витрат на проведення авто товарознавчого дослідження.

Крім того, позивачу даною дорожньо-транспортною пригодою були заподіяні психологічні (моральні страждання), розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, позивач оцінює в 10000 грн.

В судовому засіданні 25.07.2023 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав та мотиві викладених у позовній заяві. 07.11.2023 року представником позивача було подано клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся про причини неявки суду не повідомив, однак останнім було подано відзив на позовну заяву в якому щодо позовних вимог заперечив в повному обсязі. Так, в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що 09.04.2021 року представником ОСОБА_1 , адвокатом Бандуровським Б.П. було надано Страховій компанії заяву про страхове відшкодування, проте не надано документів, передбачених п.35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме - документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну. Оскільки страхове відшкодування виплачується власнику майна, а не водію. Крім того, вартість матеріального збитку завданого в результаті пошкодження автомобіля ВАЗ-21013 д.н.з. НОМЕР_2 становить його ринковій вартості на момент ДТП 13 759,55 грн. таким чином, зазначений вище автомобіль є фізично знищеним і потрібно визначити вартість залишків даного автомобіля, а відтак вимога позивача про відшкодування шкоди в сумі 13 759,55 грн. є безпідставною та необґрунтованою, оскільки не вирахувані залишки автомобіля. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн., представник відповідача заперечив з тих підстав, що позивачем не надано жодних доказів того, що він отримав ушкодження здоров`я в результаті ДТП, яке сталося 30.05.2020 року.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень щодо суті позовних вимог суду не надав.

За приписами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що 30.05.2020 року в м.Заліщики по вул.С.Бандери, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2107 державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-21013 державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Заліщицького районного суду Тернопільської області від 24.02.2021 року винним у даній ДТП визнано ОСОБА_3 .

При цьому, відповідальність водія автомобілем марки ВАЗ-2107 державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в ПАТ «СГ`ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО6005320 від 01.07.2019 р., що вбачається з відзиву на позовну заяву.

Також, як з`ясовано судом, 07.04.2021 року, адвокат Бандуровський Б.П., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до ПАТ «СГ`ТАС» із заявою про страхове відшкодування. Та 07.05.2021 року на вимогу ПАТ «СГ`ТАС» від 16.04.2021 р., позивач надіслав страховій компанії відповідні документи.

Згідно зі статтею 6 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого

Пункт 1.4. статті 1 вказаного Закону передбачає, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

У відповідності до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, то має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху.

Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом резюмуються.

Відповідно до реєстраційного посвідчення № НОМЕР_4 , автомобіль марки ВАЗ-21013 державний номерний знак НОМЕР_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , однак на момент вчинення ДТП був у користуванні позивача. Такі документи були надані страховій компанії позивачем, що підтверджується заявою останнього від 07.05.2021 року.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода,завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Висновку № ЕД-19/126-21//2380-АВ від 26.03.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-21013 д.н.з. НОМЕР_2 складає 42960,51 грн., що перевищує ринкову вартість автомобіля ВАЗ-21013 д.н.з. НОМЕР_2 , яка становить 13 759,55 грн. на момент пошкодження.

Вище зазначений висновок судового експерта доводить факт фізичного знищення автомобіля, адже витрати на відновлювальний ремонт перевищують вартість автомобіля до ДТП. Ремонт є економічно необґрунтованим та недоцільним.

В той же час, слід зазначити, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро (Постанова Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 753/21303/16-ц; Постанова Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 759/5414/17).

Отже, розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як було встановлено судом, позивач ОСОБА_1 при зверненні до страхової компанії не визнав належний йому автомобіль фізично знищеним та не повідомляв про те, що він згоден передати страховій компанії залишки транспортного засобу.

Із висновку експерта №ЕД-19/126-21/2380-АВ від 26.03.2021 року слідує, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки ВАЗ-21013 державний номерний знак НОМЕР_3 становить 13 759, 55 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача. Крім цього, на проведення авто товарознавчого дослідження, позивачем понесені витрати в сумі 1 022,70 грн., які також підлягають до стягнення з відповідача.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Стаття 1167 ЦК України передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди з ПАТ «СГ`ТАС», оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння йому моральної шкоди, розрахунку саме такої суми та з чого він виходив визначаючи саме такий розмір шкоди. Суд враховує, що під час ДТП 30.05.2021 за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ-2107 державний номерний знак НОМЕР_1 відсутні особи, яким було завдано шкоду здоров`ю та/або заподіяно смерть фізичної особи, то відсутні будь-які правові підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди, а доводи позивача щодо спричинення йому моральної шкоди внаслідок порушенні звичного устрою життя, неможливістю розпоряджатися транспортним засобом через його пошкодження, що значно ускладнило умови життя є необґрунтованими.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи викладене, з відповідача АТ «СГ`ТАС» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,29 грн. пропорційно розміру задоволених вимог (59,64%).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 18, 81, 82, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група`ТАС» на користь ОСОБА_1 - 13 759,55 грн. (тринадцять тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять гривень п`ятдесят п`ять копійок) страхового відшкодування, 1 022,70 грн. (одну тисячу двадцять дві гривні сімдесят копійок) витрат, 640,29 грн. (шістсот сорок гривень двадцять дев`ять копійок) судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07.11.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , місце проживання: Чернівецька область, Чернівецький район, с.Кадубівці.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» місцезнаходження: 03117, м.Київ, пр.-т: Перемоги, 65, .

Третя особа: ОСОБА_2 : місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя Ірина ТОРСЬКА