Номер провадження 2-о/754/495/23
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Сенюта В.О.,

при секретарі: Солонюк К.Г.,

за участю:

заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .

Подану заяву мотивує тим, що з 27.08.1993 року ОСОБА_1 отримала ордер на житлове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_1 , за даною адресою мешкає до теперішнього часу. ОСОБА_2 перебував у шлюбі з донькою заявника ОСОБА_3 , за період шлюбу в них народився син ОСОБА_4 . Приблизно десять років потому ОСОБА_3 розлучилася з ОСОБА_2 та виїхала з м. Києва. ОСОБА_2 залишився мешкати в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 будучи інвалідом другої групи, людиною похилого віку, зазнає постійного домашнього насилля з боку ОСОБА_2 , а саме: останній висловлюється в бік заявника образливою нецензурною лайкою, вчиняє побої, погрози життю, тощо. Постійне фізичне та психологічне насильство з боку ОСОБА_2 стали підставою для скарг, втім останній продовжує перебувати в одній квартирі з ОСОБА_1 через, що заявник не може бути в безпеці у власному житлі оскільки, постійно зазнає домашнього насильства. На підставі викладеного, заявник звертається до суду з даною заявою, в якій просить вжити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , а саме, видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк - шість місяців, яким заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.11.2023 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала подану заяву, просила її задовольнити з викладених підстав.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Свідок ОСОБА_5 , яка є сусідкою заявника, показала, що ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння висловлюється нецензурною лайкою, погрожує ОСОБА_1 фізичною розправою.

Вислухавши пояснення заявника, покази свідка ОСОБА_5 , дослідивши адміністративні матеріали по справі № 754/12784/23, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.08.1992 року на підставі ордеру на житлове приміщення ОСОБА_1 разом із ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_2 (зять), ОСОБА_4 (онук) вселилися до квартири АДРЕСА_1 .

Згідно довідки серії КИЕ-1, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи безстроково.

23.08.2023року відносно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, у зв`язку із вчиненням останнім домашнього насильства психологічного характеру відносно тещі ОСОБА_1 .

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 05.10.2023 року ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оголошено усне зауваження.

Заявник в судовому засіданні вказує на те, що колишній зять ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , регулярно чинить домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , а саме, психологічного та фізичного характеру, погрожує фізичною розправою, виражається нецензурною лайкою.

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:1) подружжя;2) колишнє подружжя;3) наречені;4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя);5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти;6) особи, які мають спільну дитину (дітей);7) батьки (мати, батько) і дитина (діти);8) дід (баба) та онук (онука);9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка);10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка);11) рідні брати і сестри;12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука);13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими;14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням;15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису.

«Оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису.

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , заявник ОСОБА_1 обґрунтувала заявлені вимоги тим, що ОСОБА_2 вчиняє щодо неї фізичне та психологічне насильство.

Даний факт знайшов своє підтвердження під час розгляду справи по суті, був доведений належними письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, зокрема, зверненнями заявника до правоохоронних органів, судовими рішеннями, показами свідка ОСОБА_5 .

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 350-1-350-6,350-8 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , в якому визначити тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , строком на 6 (шість) місяців з наступними заборонами, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію рішення направити до Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік та до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Оскарження судового рішення не зупиняє його виконання.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлений 16 листопада 2023 року.

Суддя: В. О. Сенюта