Єдиний унікальний номер справи 183/3044/20
Провадження № 2/183/200/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2023 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю:

секретаря судового засідання Коссовича А. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірним та недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (назва якої змінена на Першу новомосковську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області), у якому просить: «визнати неправомірним та недійсним свідоцтво про право на спадщину серія та номер: 1-1169, видане 07 червня 2017 року, видавник Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області. Скасувати рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35586003 від 08.06.2017 року 16:55:51, ОСОБА_3 , Новомосковська державна нотаріальна контора, Новомосковський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область.» та вирішити питання судових витрат.

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що оспорюване ним свідоцтво про право на спадщину видано державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Носенком А. Г. з порушенням закону. І в результаті шахрайських дій його старшого брата ОСОБА_2 і державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Носенка А. Г. батьківський будинок, який він мав право частково отримати у спадок, перейшов у повну одноособову власність ОСОБА_2 . У зв`язку з чим він звернувся з цим позовом до суду.

Відповідач відзиву на позов не подавав.

Третя особа ОСОБА_2 подав відзив на позов та письмові пояснення, які судом не беруться до уваги, як такі, що подані з пропуском процесуального строку.

Ухвалою судді від 05 червня 2020 року позов залишався без руху з наданням строку для усунення його недоліків, що було зроблено позивачем 16 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 18 червня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з її розглядом у загальному позовному провадженні.

Ухвалою суду від 10 липня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року провадження у справі зупинялось, у зв`язку із хворобою позивача.

Ухвалою суду від 11 травня 2021 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 13 липня 2021 року у відповідача витребувано письмові докази.

Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року у відповідача витребувано письмові докази

Усною ухвалою суду від 06 червня 2023 року підготовче провадження у справі закрито і призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач просив розглянути справу у його відсутність, посилаючись на виробничу завантаженість.

Третя особа та її представник у судове засідання не з`явились. Третя особа просила перенести розгляд справи до закінчення воєнного стану в Україні.

Суд, вислухавши вступне слово та пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав.

Як установлено в судовому засіданні, 07 червня 2017 року державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Носенком А. Г. третій особі ОСОБА_2 на підставі ст. 1261 ЦК України видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , 1926 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстровано в реєстрі за № 1-1169. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Право власності на зазначений будинок зареєстровано за третьою особою ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Розглядаючи цю справу по суті, судом береться до уваги таке.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Указаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша-третя статті 51 ЦПК України).

Звертаючись до суду за захистом своїх прав позивач пред`явив позов до Першої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області (на момент звернення з позовом до суду Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області).

Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. І після роз`яснення судом у підготовчому засіданні 01 грудня 2021 року наслідків пред`явлення позову до неналежної особи, можливості заміни відповідача чи залучення співвідповідача лише за клопотанням позивача, вважав, що у позові ним зазначений належний відповідач у справі. У підготовчому засіданні 06 червня 2023 року позивач вважав можливим закрити підготовче провадження і призначити справу до судового розгляду по суті.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідачами у такій категорії справ є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем прийняття спадщини.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у цій справі належним відповідачем є ОСОБА_2 .

Розглядаючи справу суд ураховує, що цивільне судочинство здійснюється, зокрема, на засадах змагальності і диспозитивності. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Діюче цивільне процесуальне законодавство України не передбачає можливості заміни відповідача або залучення іншої особи як співвідповідача за ініціативою суду без відповідного клопотання позивача.

Отже, позивач наділений правом самостійно визначитися зі своїми матеріально-правовими вимогами до тієї чи іншої особи, яка, на думку позивача, повинна відповідати за позовом, а суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість , лише сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, згідно з п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України. Однак суд вважає, що таке сприяння не повинно зводитись до самостійного вирішення судом питань щодо вчинення стороною у справі тих чи інших процесуальних дій, якщо за законом їх ініціатором може бути сторона у справі, а не суд.

Таким чином, оскільки позов заявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, і клопотання про заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача позивачем не заявлено, в задоволенні позову слід відмовити.

Одночасно з цим, за результатами розгляду цієї справи, суд не знаходить підстав для постановлення окремої ухвали і притягнення будь-якої особи, яка брала участі у цій справі, до відповідальності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Першої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірним та недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок учасників процесу, що їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- Перша новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, , 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 22;

- ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено і підписано 28 липня 2023 року.

Суддя Г.Є. Майна