Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
165/929/21: Цивільні справи (з 01.01.2019); Справи позовного провадження; Справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, з них; про позбавлення батьківських прав.
Надіслано судом: 15.02.2023. Зареєстровано: 15.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 07.02.2023
Номер судового провадження: 22-ц/802/184/23
Справа № 165/929/21 Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М. М. Провадження № 22-ц/802/184/23 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Савчук Т. Ф.,

з участю:

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом виконавчого комітету Нововолинської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2021 року Виконком Нововолинської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Вимоги обґрунтовують тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказують, що дитина постійно перебуває у небезпеці, батьки є хронічними алкоголіками, ОСОБА_1 психологічно та фізично знущається та б`є, закриває надовго у ванній кімнаті ОСОБА_2 , тому остання тікає з квартири і зникає надовго, останній раз більше ніж на два місяці, залишаючи сина на неврівноваженого батька. Зазначають, що дитина налякана, заїкаючись розповідає, що любить маму і шкодує її. Вказують, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 бачив, як батько ОСОБА_1 бив його матір ОСОБА_2 , зі слів дитини було багато крові і матір забрала швидка допомога у реанімацію. Зазначають, що 05.03.2021 комісією у складі служби у справах дітей, центру соціальних служб та управління соціального захисту населення був здійснений візит за місцем проживання дитини однак батько відмовився впустити членів комісії до помешкання, комісія поспілкувавшись з сусідами, які усі з опитаних мешканців будинку повідомили, що у квартирі, де проживає ОСОБА_5 часто відбуваються сварки та бійки між батьками, які зловживають алкоголем, а дитина є свідком прояву агресії батька до матері. Вказують, що у зв`язку із зазначеним 11.03.2021 на розгляд комісії з питань захисту прав дитини було винесено питання де одноголосно прийнято рішення про те, що малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 існує безпосередня загроза життю та здоров`ю перебуваючи з батьком, оскільки члени комісії не змогли потрапити до помешкання, вирішено провести акт оцінки рівня безпеки дитини у закладі дошкільної освіти №6. 12.03.2021 комісією у складі головного спеціаліста служби у справах дітей, фахівця із соціальної роботи центру соціальних служб, інспектора СЮП Володимир-Волинського РВП, завідуючої педіатричною службою КНП «Нововолинський ПМСД», та директора інклюзивно-ресурсного центру, відповідно був складений акт проведення оцінки рівня безпеки дитини та встановлений висновок щодо рівня безпеки дитини, тому комісія прийняла рішення, що малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дуже небезпечно в даній сім`ї, а тому було прийняте рішення про негайне відібрання дитини у батька. Також зазначають, що було встановлено, що дитина потребує соціально-психологічної допомоги, а тому є необхідність у направленні його до обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей.

Посилаються у позові на те, що малолітній ОСОБА_6 був взятий на облік дітей, які залишились без батьківського піклування, відтоді дитина тимчасово влаштована у Волинський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей у м. Ковель. Вказують, що незважаючи на попередження про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, батьки малолітнього ОСОБА_5 продовжували ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків та не дотримуватись рекомендацій. Також зазначають, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітнього ОСОБА_7 , який влаштований на проживання у прийомну сім`ю, оскільки матір стосовно дитини позбавлена батьківських прав.

Саме через винну поведінку батьків дитина не може нормально розвиватись та виховуватись, така атмосфера негативно впливає на фізичне та психічне здоров`я малолітнього ОСОБА_5 та створює загрозу для її життя та здоров`я, тому просять позбавити відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_8 , та стягувати з відповідачів на користь особи або на рахунок закладу, де буде утримуватись малолітня дитина аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн з кожного щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 23 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Відібрано малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нововолинська Волинської області від батька ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) та від матері ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) не позбавляючи їх батьківських прав відносно дитини.

Малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нововолинська Волинської області передано органу опіки та піклування Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області.

Попереджено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Покладено на орган опіки і піклування Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області контроль за виконанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь особи або на рахунок закладу, де буде утримуватись малолітня дитина аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі з кожного по 1100 (одній тисячі сто) грн. щомісяця, починаючи з 23 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі по 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачі подали апеляційну скаргу, в якій вказують, що судом не в повній мірі враховано всі обставини справи та норми законодавства, а позивачем не доведено, що позбавлення батьківських прав та відібрання дитини не буде суперечити її інтересам, що дитина не повинна виховуватись у дитячому будинку, в той час як батьки можуть забезпечити його сімейне виховання та домашній затишок, просять рішення скасувати, в задоволенні позову відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши думку відповідачів та представника відповідачів, які підтримали апеляційну скаргу, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Конституції України).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частинами 7, 8 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України,Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4).

З копій актів обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 05.03.2021, 06.02.2020, 18.10.2018 (а.с.9-11), акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 12.03.2021 (а.с.12-16) убачається, що малолітня дитина проживає у несприятливих для розвитку умовах, що батьки неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 15.03.2021 №75 про негайне відібрання в ОСОБА_1 малолітнього ОСОБА_4 та про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17) вирішено відібрати малолітнього ОСОБА_4 у батька та затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що відповідача ОСОБА_2 знає давно, відбирали вже у неї іншу дитину, коли народився ОСОБА_5 , то служба у справах дітей спостерігала за даною сім`єю, проводили обстеження, коли дитина почала ходити у дитячий садок, до них стали надходити повідомлення, що батько ОСОБА_5 б`є матір і що батьки забирають дитину з садка у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, показала, що в березні 2021 року надійшло повідомлення з дитячого садка, що ІНФОРМАЦІЯ_4 матір ОСОБА_5 забрали у лікарню у важкому стані, оскільки її побив чоловік ОСОБА_1 на очах у дитини. Оскільки після даного інциденту ОСОБА_1 не впустив у квартиру службу у справах дітей, комісія з 5-ти чоловік провела спілкування з дитиною ОСОБА_5 , який мав пригнічений загальний вигляд та розповів, що тато при ньому б`є маму без будь-яких причин, внаслідок чого комісія оцінивши ризики вирішила відібрати дитину, при складені відповідних документів сусіди відмовились давати свої особисті дані.

Згідно вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із нормами ст.164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, не забезпечують дитині необхідного харчування, медичного догляду, тощо.

Разом з тим, відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до частини 1 Статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитини не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають, відповідно до закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або коли проживають роздільно і необхідно прийняти рішення про місця проживання дитини.

Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно п.2-5 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином не виконували своїх батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_5 , зловживати спиртними напоями, належним чином не доглядали за дитиною, створювали несприятливі умови для виховання, проживання та розвитку малолітньої дитини, що негативно впливало на його фізичне та психологічне здоров`я та створювало загрозу його життю та здоров`ю.

Судом також встановлено, що у період з березня 2021 року по і по даний час малолітній вже перебуває на вихованні в державних закладах у зв`язку з тим, що його батьки не забезпечували належного догляду та виховання, однак застосовані органом опіки і піклування превентивні заходи не дали позитивного результату, відповідачі не в повній мірі змінили свого відношення до дитини, не повністю усвідомили свого батьківського обов`язку щодо його виховання, догляду, утримання, турботи, чим порушили інтереси малолітнього ОСОБА_5 та його право на розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Разом з тим, суд врахував, що на день розгляду справи відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виявляють бажання приймати участь у вихованні сина ОСОБА_5 , припинили зловживати спиртними напоями, а тому задоволив позов частково, не позбавляючи їх батьківських прав.

Отже, на підставі зібраних у справі доказів суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що батьки малолітньої дитини ОСОБА_5 свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, без поважних причин ухиляються від виховання дитини, що слугує підставою для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав

Згідно з ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Установивши, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 офіційно ніде не працюють, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі з кожного із батьків по 1100,00 грн. щомісяця на користь особи або на рахунок закладу, де буде утримуватись малолітня дитина, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм надана належна правова оцінка.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 23 листопада 2022 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2023 року.

Головуючий

Судді :

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...