КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8718/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Нежури В.А.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГАРАНТ КАПІТАЛ" на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року та за апеляційною скаргою адвоката Горгіладзе Микити Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року та на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року, ухвалені під головуванням судді Литвинової І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Капітал» про розірвання договору та стягнення грошових коштів, -

встановив:

У грудні 2021 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом про розірвання договору та стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 01 липня 2015 року між АТ АКБ "АРКАДА" та ТОВ "АРКАДА-БУДІВНИЦТВО" укладений Генеральний договір, за умовами якого:

- ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» як забудовник зобов`язане організувати спорудження об`єкта будівництва у встановлені строки та належної якості, ввести об`єкти будівництва (його окремі складові частини) в експлуатацію та передати довірителям закріплені за ними об`єкти інвестування;

- АТ АКБ «АРКАДА» - своєчасно здійснювати фінансування будівництва на умовах цього договору.

Вказує, що 06 липня 2015 року рішенням АТ АКБ "АРКАДА" протоколом №42 затверджені Правила Фонду фінансування будівництва виду А "ЕВРИКА" за програмою ТОВ "АРКАДА-БУДІВНИЦТВО".

26 листопада 2019 року позивачка та АТ АКБ "АРКАДА" уклали Договір про участь у Фонді фінансування будівництва №88691 та додаткову угоду до Договору №88691 щодо зобов`язання ОСОБА_1 не змінювати об`єкт інвестування та надання права АТ АКБ "АРКАДА" відмовити в оформленні операції зміни об`єкта інвестування.

Вказує, що 28 листопада 2019 року ОСОБА_1 перерахувала 813 473,21 грн на рахунок АТ АКБ "АРКАДА", відтак виконала умови Правил ФФБ та Договору.

28 листопада 2019 року ОСОБА_1 та АТ АКБ "АРКАДА" уклали Договір про уступку майнових прав №88691.

Цього ж дня позивачка отримала Свідоцтво про участь у ФФБ виду А "ЕВРИКА" за програмою ТОВ "АРКАДА-БУДІВНИЦТВО".

Запланованою датою введення в експлуатацію об`єкта інвестування визначено листопад 2020 року.

Запланованою датою передачі об`єкта будівництва під заселення визначено січень 2021 року.

Зазначає, що у запланований строк об`єкт будівництва в експлуатацію не введений та позивачу не переданий, тобто забудовник порушив строки спорудження об`єкта будівництва; управитель допустив збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яносто днів.

Зазначає, що виконала зобов`язання довірителя перед Управителем Фонду фінансування будівництва AT АКБ «АРКАДА», проте позбавлена того, на що розраховувала при укладенні договору про участь у ФФБ, що є істотним порушенням договору.

Вказує, що сума коштів, яка підлягає поверненню довірителю у випадках, передбачених частиною 4-6 статті 20 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю", повертається довірителю протягом п`яти днів після здійснення управителем наступної повної реалізації відповідного об`єкта інвестування або після введення об`єкта будівництва в експлуатацію.

Вказує, що слід враховувати положення частини 4 статті 18 вказаного Закону щодо права довірителя вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів у разі порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва і розірвання внаслідок цього договору на вимогу довірителя.

Водночас статтею 20 Закону врегульовані інші випадки припинення договірних відносин між управителем та довірителем.

З огляду на це, право довірителя вимагати від управителя дострокового розірвання договору не ставиться в залежність від введення обєкта будівництва в експлуатацію, з цією подією пов`язується лише порядок і розмір коштів, які підлягають виплаті довірителю.

Зазначає, що відповідно до частини 5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" стягненню також підлягає пеня в сумі 136 776,75 гривень за період з 01 лютого 2021 року по 22 листопада 2021 року, виходячи із суми боргу 15 455 грн.

Мотивуючи наведеним, просить суд :

- розірвати договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 88691 від 26 листопада 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ АКБ "АРКАДА";

а також стягнути з ТОВ "ФК "ГАРАНТ КАПІТАЛ" на користь ОСОБА_1 :

- сплачені за договором про участь у Фонді фінансування будівництва №88691 від 26 листопада 2019 року грошові кошти у розмірі 813 473,21 гривень;

- неустойку в розмірі 136 776,75 гривень;

- судові витрати у вигляді витрат на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 30 000,00 гривень.

Печерський районний суд міста Києва рішенням від 14 березня 2023 року позов задовольнив частково.

Розірвав договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 88691 від 26 листопада 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ АКБ "АРКАДА".

Стягнув з ТОВ "ФК "Гарант Капітал" на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 798 017,22 грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовив.

Стягнув з ТОВ "ФК "Гарант Капітал" в дохід Держави судовий збір у розмірі 8 888,17 грн.

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року стягнуто з ТОВ "ФК "Гарант Капітал" на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 22 191,00 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням в частині стягнення з ТОВ "ФК "Гарант Капітал" суми у розмірі 798 017,22 грн, ТОВ "ФК "Гарант Капітал" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального права.

Вказує, що Закон України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" (далі - Закон №978-ІV) передбачає вичерпний перелік підстав припинення управління майном за договором про участь у ФФБ та випадки відкріплення об`єкта інвестування від довірителя.

Зазначає, що незалежно від підстав, з яких довіритель відмовляється від участі у ФФБ - чи за бажанням, чи через певні порушення з боку забудовника (в тому числі з підстав, передбачених частиною 4 статті 18 Закону №978-ІV), такий випадок підпадає під визначення "відмова довірителя від участі у ФФБ".

Звертає увагу, що частина 4 статті 18 вищевказаного Закону не встановлює порядок та строки виплати довірителю коштів у випадку розірвання договору на підставі частини 4 статті 18 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю".

Вказує, що незалежно від підстав відмови позивачки від участі у ФФБ повернення позивачці коштів можливо виключно після здійснення управителем наступної повної реалізації відповідного об`єкта інвестування.

Уважає, що суд першої інстанції, задовольняючи вимогу про стягнення з ТОВ "ФК "Гарант Капітал" суми 798 017,22 грн, порушив законодавчо встановлений та передбачений Договором про участь у ФФБ порядок повернення коштів у разі відмови довірителя від участі у ФФБ, в тому числі з підстав, передбачених частиною 4 статті 18 Закону №978-ІУ.

Зазначає, що станом на тепер складова частина об`єкта будівництва - житловий будинок АДРЕСА_1 не реалізований наступному довірителю, а тому не настав строк виплати позивачці коштів у зв`язку із розірванням договору про участь у ФФБ з підстав, передбачених частиною 4 статті 18 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю".

Посилається на те, що кошти на користь позивачки мають бути стягнуті не з рахунку ТОВ "ФК "Гарант Капітал", а з рахунку ФФБ "ЕВРИКА", що відкритий на ім`я ТОВ "ФК "Гарант Капітал".

Звертає увагу, що будь-яке повернення коштів довірителю, в тому числі і позивачці, не може здійснюватись за рахунок іншого ФФБ або власного майна ТОВ "ФК "Гарант Капітал", а повинно здійснюватись лише за рахунок коштів конкретного ФФБ, по якому здійснено відкріплення об`єкта інвестування.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року в частині стягнення з ТОВ "ФК "Гарант Капітал" суми у розмірі 798 017,22 грн скасувати, та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Не погодившись з ухваленим рішенням щодо відмови в частині позовних вимог, адвокатом Горгіладзе М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

Посилається на те, що згідно пункту 7.1 правил ФФБ довіритель сплачує Банку винагороду у розмірі та порядку, визначених у Договорі про участь у ФФБ.

Вказує, що управитель отримав винагороду безпідставно, оскільки ОСОБА_1 не отримала об`єкт будівництва, на фінансування якого внесла кошти, та послугу управління активами.

Відтак, відповідно до частини 4 статті 18 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" винагорода управителя у сумі 15 455,99 гривень підлягає стягненню з відповідача, оскільки не управитель самостійно утримує винагороду з коштів позивачки, а саме довіритель сплачує управителю таку винагороду згідно з правилами ФФБ.

Вказує, що відповідач не проконтролював дотримання строків будівництва та не вживав заходів для усунення недоліків у роботі забудовника, чим порушив свої зобов`язання, а тому неустойка у розмірі 136 776,75 гривень підлягає стягненню з відповідача.

В обґрунтування наведеного, посилається на неврахування судом першої інстанції правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові №501/3038/16-ц від 30 червня 2020 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Не погодившись із додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року, адвокатом Горгіладзе М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

Вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано зменшив розмір судових витрат з 30000,00 гривень до 22 191,00 гривень, зазначаючи, що загальна сума гонорару є фіксованою та не залежить від обсягу наданих послуг.

Зазначає, що ознайомлення з матеріалами справи є складовою підготовки до судового розгляду, що включає фотографування, перевірку, аналіз, а також перебування у суді та час на дорогу. Підготовка вступного слова у письмовому вигляді також є складовою правової допомоги.

Мотивуючи наведеним, просить суд додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року в частині відмови у стягненні судових витрат змінити, та задовольнити заяву про розподіл судових витрат у повному обсязі.

05 травня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Горгіладзе М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Гарант Капітал".

Зазначає, що відповідач помилково ототожнив розірвання договору на підставі частини 4 статті 18 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" та відмову довірителя від участі у ФФБ відповідно до статті 20 вказаного Закону.

Вказує, що відповідач помилково вважає вимогу позивача про розірвання договору добровільною та не пов`язаною із порушенням договору, тоді як підстава розірвання договору - частина 4 статті 18 Закону №978-ІV (невиконання зобов`язання).

Звертає увагу, що право довірителя вимагати від управителя дострокового розірвання договору не ставиться в залежність від введення об`єкта в експлуатацію, з цією подією пов`язується лише порядок і розмір коштів, які підлягають виплаті довірителю. В обґрунтування викладеного посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України у справі №463/3932/14 від 04 листопада 2015 року.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про те, що виплата коштів не може здійснюватись за рахунок ФФБ або власного майна управителя вказує, що визначення рахунку управителя для стягнення коштів на виконання рішення суду здійснюється в порядку виконавчого провадження, відтак при вирішенні судом справи по суті ця обставина не має правового значення.

Мотивуючи наведеним, просить суд у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "ФК "Гарант Капітал" відмовити.

07 червня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ "ФК "Гарант Капітал" на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Вказує, що доводи апеляційної скарги про наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставними. Зазначає, що позивачкою не доведено, що збільшення строків будівництва об`єкта інвестування та не передання його у власність позивачці сталися внаслідок дій чи бездіяльності відповідача.

Вказує, що висновки суду першої інстанції відповідають правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові №759/16734/15-ц від 11 грудня 2019 року.

З посиланням на Закон України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" та Договір про участь у ФФБ вказує, що у разі відмови довірителя від участі ФФБ або повернення коштів як окрема винагорода за послугу управителя з оформленням відмови від участі у ФФБ та повернення коштів не підлягає сплаті довірителем управителю.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року вказує, що судом обґрунтовано зменшено розмір судових витрат, оскільки вказаний адвокатом витрачений час на ознайомлення 04 лютого 2022 року та 20 липня 2022 року є неспівмірним часом для матеріалів обсягом 4 аркуші, а також відсутністю необхідності підготовки вступного слова у письмовій формі.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Гарант Капітал" задовольнити.

12 червня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла відповідь ТОВ "ФК "Гарант Капітал" на відзив ОСОБА_1 .

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач зверталась до відповідача із заявою про розірвання договору, отже, на думку відповідача, у позивача відсутнє суб`єктивне право, яке підлягало б захисту, тобто право позивача на розірвання договору відповідно до положень частини 4 статті 18 Закону №№978-ІV відповідачем не порушувалось.

Вказує, що порядок повернення коштів у зв`язку з відмовою від участі у ФФБ визначено частиною 7 статті 20 Закону №978-ІV та пунктом 37 договору про участь у ФФБ від 26 листопада 2019 року №88691.

Уважає, що вимоги позивача про стягнення коштів з відповідача на користь позивача суд задовольнив всупереч Закону (частини 7, 9 статті 20 Закону №978-ІV).

19 червня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Горгіладзе М.С. надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій вказав, що відповідач визнав факт, що будинок не введено в експлуатацію, не підписано акт прийняття-передачі, при цьому не довів, що контролював чи намагався запобігти збільшенню строків будівництва. Відтак є підстави для застосування правових наслідків порушення зобов`язання - стягнення неустойки. Вказує на безпідставне отримання управителем винагороди, оскільки послуга не надана. Окрім того, наголошує на фіксованому розмірі гонорару, визначеному між ним та клієнтом.

03 липня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від представника відповідача - адвоката Колеснікової Ю.А. надійшли заперечення на відзив. Зазначає, що звертаючись до суду, позивачка не вказувала на те, що відповідач не проконтролював дотримання строків будівництва та не вживав заходів для усунення недоліків у роботі забудовника. Натомість правова позиція позивачки гуртувалась на тому, що порушення зобов`язань відповідачем полягало у несвоєчасному будівництві та введенні в експлуатацію об`єкта інвестування. Вказує, що відповідач, як управитель, здійснював управління коштами довірителів з метою їх використання для фінансування спорудження об`єкта інвестування. На підтвердження цієї обставини суду надано копії "Інформації про використання коштів" по ФФБ "ЕВРИКА", первинних облікових документів №КБ-2в "Акт приймання виконаних підрядних робіт" та КБ-3 "Довідка про вартість виконаних підрядних робіт" по житловому будинку АДРЕСА_1 за період з 2017 по 2020 роки.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Горгіладзе М.С. доводи поданої ним апеляційної скарги на судові рішення суду першої інстанції підтримав, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Представник відповідача ТОВ «ФК Гарант Капітал» - адвокат Колеснікова Ю.Е. підтримала подану відповідачем апеляційну скаргу, проти задоволення апеляційної скарги позивачки заперечувала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, що з`явились у судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених по справі судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, подана адвокатом Горгіладзе М.С. в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року та на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року підлягає задоволенню, апеляційна скарга ТОВ «ФК Гарант Капітал» задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо розірвання договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 88691 від 26 листопада 2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ АКБ "АРКАДА", сторонами не оскаржується, відтак рішення суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Задовольнивши позов в частині стягнення сплачених позивачкою коштів за договором про участь у Фонді фінансування будівництва №88691, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості цих вимог. Відмовивши у задоволенні вимог в частині стягнення неустойки, суд вказав, що договором не передбачена відповідальність управителя за порушення строків будівництва об`єкту. Відмовивши в задоволенні позову в частині стягнення винагороди, суд вказав, що у разі розірвання договору на підставі статті 18 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" довіритель не сплачує управителю винагороду за виплату йому коштів.

Визначивши розмір судових витрат понесених позивачкою, суд керувався пропорційністю розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, суд вирахував 3000,00 гривень, оскільки уважав, що час, вказаний на ознайомлення 04 лютого 2022 року і 20 липня 2022 року, є неспівмірним з необхідним часом для матеріалів обсягом на 4-х арк., та вказав на необґрунтовану необхідність підготовки вступного слова у письмовій формі, оскільки за положеннями статті 227 ЦПК України достатньо стисло викласти в усній формі зміст та підстави своїх вимог і заперечень щодо предмета позову, надати необхідні пояснення щодо них.

Установлено, що 01 липня 2016 року AT АКБ «АРКАДА» та ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» укладено Генеральний договір. Згідно розділу 1 укладеного договору ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» як забудовник зобов`язане організувати спорудження об`єкта будівництва у встановлені строки та належної якості, ввести об`єкти будівництва (його окремі складові частини) в експлуатацію та передати довірителям закріплені за ними об`єкти інвестування; AT АКБ «АРКАДА» - своєчасно здійснювати фінансування будівництва на умовах цього договору. Для виконання умов Генерального договору від 01 липня 2015 року AT АКБ «АРКАДА» створений Фонд фінансування будівництва виду А «ЕВРИКА» за програмою ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» (том 1 а.с. 8).

26 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та AT АКБ «АРКАДА» як управителем Фонду фінансування будівництва виду А «ЕВРИКА» за програмою ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» укладено договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 88691 (том 1 а.с. 14-18).

За умовами укладеного договору довіритель ОСОБА_1 на підставі повного визнання нею Правил фонду фінансування будівництва «ЕВРИКА» за програмою ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» надала свою згоду на участь у Фонді. За договором довіритель приймає на себе зобов`язання виконувати Правила фонду та передати Управителю в обсягах та на умовах цього договору кошти в управління з метою отримання у власність об`єкта інвестування визначеного у пункті 6 цього договору.

Згідно пункту 6 договору про участь у ФФБ за довірителем закріплюється об`єкт інвестування з такими характеристиками: однокімнатна квартира АДРЕСА_2 , складова частина об`єкта будівництва - житловий будинок АДРЕСА_1 .

Права та обов`язки сторін за цим договором визначені пунктом 7 договору.

З даних квитанцій №2 від 28 листопада 2019 року установлено, що ОСОБА_1 сплатила на рахунок АТ АКБ "АРКАДА" 813 473,21 гривень. У графі призначення платежу вказано "внесення коштів за Договором 88691 від 26 листопада 2019 року про участь у ФФБ на ім`я ОСОБА_1 на рахунок особистих коштів ОСОБА_1 . Без ПДВ" (том 1 а.с. 22)

З даних виписки з рахунку у системі обліку ФФБ "ЕВРИКА" убачається, що 28 листопада 2019 року від довірителя ОСОБА_1 надійшли грошові кошти у розмірі 798 017,22 гривень. У графі "винагорода за упр.коштами" значиться сума 15 455,99 гривень (а.с. 63).

28 листопада 2019 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про участь у ФФБ виду А "ЕВРИКА" №310505 (том 1 а.с. 21).

28 листопада 2019 року позивачкою ОСОБА_1 ( довіритель) та AT АКБ «АРКАДА» укладено договір про уступку майнових прав № 88691, відповідно до якого AT АКБ «АРКАДА» відступило довірителю, а довіритель прийняв майнові права на об`єкт інвестування, закріплений за довірителем на підставі договору про участь у ФФБ (квартира АДРЕСА_3 ) (том 1 а.с. 20).

05 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «ФК «ГАРАНТ КАПІТАЛ» із заявою про дострокове розірвання договору та виплату сплачених коштів за договором про участь у Фонді фінансування будівництвом від 26 листопада 2019 року № 88691. Заяву обґрунтувала істотним порушенням умов договору. Вказала, що у запланований строк об`єкт будівництва в експлуатацію не введений та ОСОБА_1 не переданий, відтак забудовник порушив строки спорудження об`єкта будівництва; управитель допустив збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яносто днів (том 1 а.с. 38-39).

Згідно даних виписки з рахунку у системі обліку ФФБ "ЕВРИКА" за програмою ТОВ "АРКАДА-БУДІВНИЦТВО" з 26.11.2019 по 26.01.2022 визначено: довіритель ОСОБА_1 , Договір про участь у ФФБ №88691 від 26.11.2019, сума за рахунок у с/о ФФБ 798 017,22 грн, винагорода за управління коштами 15 455,99 грн; закріплено 44,290 кв.м на суму 798 017,22 грн (том 1 а.с. 63).

У відповідь на заяву ОСОБА_1 листом № 19/11/21-2 від 19 листопада 2021 року ТОВ «ФК «ГАРАНТ КАПІТАЛ» повідомило, що не заперечує проти оформлення угоди про дострокове розірвання договору про участь у ФФБ та договору про уступку майнових прав, запропоновано прибути до офісу ТОВ «ФК «ГАРАНТ КАПІТАЛ» для такого оформлення, маючи з особою: оригінали договору про участь у ФФБ та договору про уступку майнових прав, свідоцтва про участь у ФФБ, оригінал паспортного документа та довідки про присвоєння індивідуального податкового номеру, довідку з банку про реквізити відкритого рахунку (том 1 а.с. 67).

Правові наслідки порушення зобов`язання визначені статтею 611 ЦК України, зокрема, розірвання договору, а також сплата неустойки.

Згідно частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значної мірою позбавляється того, на то вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини 1 статті 1029 Цивільного кодексу України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, а також правові засади та особливості випуску, розміщення та обліку сертифікатів фондів операцій з нерухомістю врегульовані Законом України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю".

Відповідно до частини 2 вищевказаного Закону, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин, управитель - фінансова установа, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством, Правилами фонду та відповідає вимогам, встановленим цим Законом.

Правила фонду (Правила ФФБ, Правила ФОН) - система норм, затверджена та оприлюднена управителем цього фонду, якої мають дотримуватися всі суб`єкти системи фінансово-кредитних механізмів будівництва житла для досягнення мети управління майном, визначеної установником управління, що повинні відповідати вимогам цього Закону.

Винагорода управителя ФФБ - грошові кошти, які відповідно до цього Закону установники управління (довірителі ФФБ) сплачують управителю для відшкодування необхідних витрат, зроблених управителем у зв`язку з управлінням майном (коштами), переданим йому в управління за договорами про управління майном (договорами про участь у ФФБ), а також для забезпечення його діяльності з управління майном. Довірителі ФФБ сплачують управителю таку винагороду у строки, розмірі та в порядку, визначені договором про участь у ФФБ. Управитель може отримувати винагороду або утримувати її самостійно в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" ( далі Закон, тут і далі в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) управитель фонду на праві довірчої власності здійснює управління фондом та для досягнення мети управління майном, визначеної установниками цього фонду, перераховує частину отриманих коштів у напрямах, зазначених у Правилах. Для ФФБ - це фінансування будівництва, для ФОН - це здійснення операцій з нерухомістю. Решта коштів залишається в управлінні управителя відповідно до Правил фонду. Вільні кошти на поточних рахунках фонду, які тимчасово не передані на фінансування будівництва, банк-управитель має право використовувати при здійсненні банківських операцій. При цьому банк-управитель несе відповідальність за їх збереження власними коштами.

Згідно окремих положень статті 11 вищевказаного Закону Фінансова установа, яка відповідає вимогам цього Закону, може за власною ініціативою створити ФФБ. ФФБ не є юридичною особою. ФФБ може бути двох видів - ФФБ виду А та ФФБ виду Б. Для ФФБ виду А поточну ціну вимірної одиниці об`єкта будівництва, споживчі властивості об`єктів інвестування та об`єкта будівництва, коефіцієнти поверху та комфортності визначає забудовник, при цьому він приймає на себе ризик щодо недостатності залучених коштів на спорудження об`єкта будівництва та зобов`язаний своєчасно ввести його в експлуатацію відповідно до проектної документації і виконати усі необхідні роботи для дотримання технічних характеристик об`єктів інвестування та об`єкта будівництва, незалежно від обсягу фінансування.

Довірителями ФФБ можуть бути фізичні та юридичні особи та спільний інвестор ФОН. За умови виникнення правовідносин системи ФОН-ФФБ довірителем ФФБ є спільний інвестор ФОН, в інтересах якого діє управитель ФОН. При цьому договір про участь у ФФБ має містити відповідне застереження.

Згідно частини 2 статті 12 Закону правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителем, розмір винагороди управителя, відповідальність управителя і забудовника за невиконання прийнятих на себе зобов`язань, порядок отримання довірителем страхового відшкодування у разі несвоєчасного введення об`єкта будівництва в експлуатацію, невиконання робіт, передбачених договором між управителем і забудовником та договором між управителем і установником фонду, або неналежного виконання таких робіт та інші умови функціонування ФФБ.

Відповідно до статті 18 цього Закон управитель здійснює контроль за дотриманням забудовником умов та зобов`язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести до: змін технічних характеристик об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування; погіршення споживчих властивостей об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування; зростання вартості будівництва більше ніж на двадцять відсотків; збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яносто днів.

У разі виявлення управителем ризику порушень умов договору управитель має право припинити фінансування будівництва, вимагати розірвання договору, повернення забудовником усіх спрямованих на фінансування будівництва цього об`єкта коштів, відшкодування заподіяних забудовником збитків, перерахування на рахунок ФФБ коштів, необхідних для розрахунків з довірителями відповідно до вимог статті 20 цього Закону, що виходять із ФФБ у зв`язку із розірванням договору про участь у ФФБ, а також здійснювати інші заходи щодо виконання забудовником своїх зобов`язань за договором, визначені цим Законом.

Забудовник зобов`язаний на вимогу управителя протягом строку, визначеного в договорі, повернути грошові кошти на рахунок ФФБ або уступити майнові права на нерухомість, яка є об`єктом будівництва, чи на інші предмети іпотеки управителю з додержанням вимог статті 10 цього Закону, якщо інше не передбачене договором.

У разі порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов`язків, передбачених частиною першою цієї статті, довіритель має право вимагати від управителя дострокового розірвання договору та виплати йому коштів. Управитель зобов`язаний виплатити довірителю кошти у сумі, що визначається відповідно до статті 20 цього Закону при відмові довірителя від участі у ФФБ і не може бути меншою за суму, внесену довірителем до ФФБ. Довіритель не сплачує управителю винагороду за виплату йому коштів у разі, якщо довіритель відмовляється від участі у ФФБ з підстав, визначених цією частиною.

Статтею 20 Закону унормовано припинення управління майном та договору про участь у ФФБ, відкріплення об`єкта інвестування від довірителя та умови виплати довірителю коштів з ФФБ.

Згідно положень цієї статті управління майном, яке здійснюється за договором про участь у ФФБ, припиняється у разі: повного виконання управителем ФФБ зобов`язань перед довірителем; відмови довірителя від участі в ФФБ; смерті довірителя - фізичної особи або ліквідації довірителя - юридичної особи; відкріплення управителем від довірителя закріпленого за ним об`єкта інвестування за невиконання довірителем своїх зобов`язань за договором про участь у ФФБ; в інших випадках, передбачених Правилами ФФБ.

При відкріпленні від довірителя об`єкта інвестування управитель також відкріплює від довірителя всі закріплені за ним вимірні одиниці цього об`єкта інвестування. З моменту відкріплення об`єкта інвестування від довірителя управління майном припиняється, довіритель втрачає право вимоги на об`єкт інвестування та вимірні одиниці цього об`єкта інвестування, управитель ФФБ зобов`язаний виплатити довірителю кошти на умовах та у порядку, визначених Правилами фонду.

Управитель відкріплює від довірителя закріплений за ним об`єкт інвестування у таких випадках: відмова довірителя від участі у ФФБ; порушення довірителем графіка внесення коштів до ФФБ, зазначеного у свідоцтві про участь у ФФБ; порушення довірителем інших умов договору про участь у ФФБ.

Сума коштів, що підлягає поверненню довірителю при відмові від участі у ФФБ, визначається управителем, виходячи з кількості закріплених за довірителем вимірних одиниць об`єкта інвестування, поточної ціни вимірної одиниці цього об`єкта інвестування на день передачі коштів в управління управителю ФФБ.

У разі якщо управитель відкріпив від довірителя закріплений за ним об`єкт інвестування за недотримання довірителем графіка внесення коштів до ФФБ, сума коштів, що підлягає виплаті довірителю, визначається управителем, виходячи з кількості закріплених за довірителем вимірних одиниць об`єкта інвестування та поточної ціни вимірної одиниці цього об`єкта інвестування станом на перший день місяця, наступного за місяцем, коли довіритель порушив графік внесення коштів до ФФБ.

В інших випадках сума коштів, що підлягає виплаті довірителю, визначається управителем, виходячи з кількості закріплених за довірителем вимірних одиниць об`єкта інвестування та поточної ціни вимірної одиниці цього об`єкта інвестування станом на день відкріплення від довірителя об`єкта інвестування.

Сума коштів, яка підлягає поверненню довірителю у випадках, передбачених частинами четвертою - шостою цієї статті, повертається довірителю протягом п`яти днів після здійснення управителем наступної повної реалізації відповідного об`єкта інвестування або після введення об`єкта будівництва в експлуатацію.

У разі дострокового припинення управління майном забудовник, на вимогу управителя ФФБ виду А, зобов`язаний у визначений Правилами ФФБ строк перерахувати на рахунок ФФБ кошти для подальшої виплати довірителю.

Для ФФБ виду А виплата коштів довірителю не може здійснюватися за рахунок іншого ФФБ або власного майна управителя.

Перевіряючи доводи апеляційних скарги, колегія суддів вказує на таке.

Колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивачки 798017,22 гривень, сплачених позивачкою за договором.

Доводи апеляційної скарги відповідача в тій частині, що незалежно від підстав, з яких довіритель відмовляється від участі у ФФБ, такий випадок підпадає під визначення «відмова довірителя від участі у ФФБ», відхиляються колегією суддів.

Так, підставою для розірвання договору позивачкою визначено порушення забудовником строків спорудження об`єкту будівництва, допущення управителем збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яності днів.

Право дострокового розірвання договору та виплата належних довірителю коштів унормовано частиною 4 статті 18 Закону №978-ІV, якою таке право надано довірителю у разі порушення забудовником строків спорудження об`єкта будівництва або у разі неналежного виконання управителем своїх обов`язків.

Натомість припинення управління майном та договору про участь у ФФБ унормовано положеннями статті 20 цього Закону, положення якої в цьому випадку мають застосовуватись з урахуванням частини 4 статті 18 Закону , а саме лише для визначення суми, що підлягає сплаті.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача щодо строку виплати коштів відхиляються, оскільки положення статті 20 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" стосуються лише порядку визначення суми коштів та не стосуються порядку повернення коштів згідно частини 4 статті 18 Закону.

Доводи відповідача про те, що згідно частини 9 статті 20 Закону №978-ІV виплата коштів не може здійснюватися за рахунок іншого майна ФФБ або власного майна управителя відхиляються апеляційним судом, оскільки визначення складу майна, за рахунок якого повинно відбуватися виконання судового рішення, здійснюється на стадії його виконання.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних щодо стягнення винагороди управителя та неустойки, з огляду на таке.

Законом №978-ІМ визначено, що винагорода управителя ФФБ - грошові кошти, які відповідно до цього Закону установники управління (довірителі ФФБ) сплачують управителю для відшкодування необхідних витрат, зроблених управителем у зв`язку з управлінням майном (коштами), переданим йому в управління за договорами про управління майном (договорами про участь у ФФБ), а також для забезпечення його діяльності з управління майном. Довірителі ФФБ сплачують управителю таку винагороду у строки, розмірі та в порядку, визначені договором про участь у ФФБ. Управитель може отримувати винагороду або утримувати її самостійно в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 18 Закону № 978-IV визначено, що управитель здійснює контроль за дотриманням забудовником умов та зобов`язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести до: змін технічних характеристик об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування; погіршення споживчих властивостей об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування; зростання вартості будівництва більше ніж на двадцять відсотків; збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яносто днів.

Частинами 2 та 3 цієї статті визначено право управителя на вчинення певних дій у разі виявлення управителем ризику порушень умов договору, а також обов`язок забудовника на вимогу управителя протягом строку, визначеного в договорі, повернути грошові кошти на рахунок ФФБ або уступити майнові права на нерухомість, яка є об`єктом будівництва, чи на інші предмети іпотеки управителю з додержанням вимог статті 10 цього Закону, якщо інше не передбачене договором.

Види винагороди управителя ФФБ та порядок її сплати визначені статтею 21 Закону №978-ІV.

Згідно умов Договору №88691 про участь у Фонді фінансування будівництва від 26 листопада 2019 року сторонами визначено сплату довірителем винагороди управителю за надання послуг, зокрема, із здійснення управління коштами, переданими в управління, у розмірі 1,9% від суми таких коштів (підпункт 1 пункту 24 Договору).

Оскільки управителем не вчинено належних дій із управління коштами, підстав для відмови у задоволенні вимог щодо стягнення цієї суми не має.

Посилання відповідача на те, що ним, як управителем, здійснено управління коштів довірителя з метою їх використання для фінансування спорудження об`єкту інвестування відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

На підтвердження цих доводів відповідачем до суду першої інстанції надано копії «Інформації про використання коштів» по ФФБ «ЕВРИКА», первинних облікових документів №КБ-2в «Акт приймання виконаних підрядних робіт» та КБ-3 «Довідка про вартість виконаних підрядних робіт» по житловому будинку АДРЕСА_1 за період з 2017 по 2020 року.

Разом з тим, вказані документи складено ТОВ «АРКАДА-БУДВНИЦТВО» (забудовником) та не свідчать про вчинення відповідачем, як управителем, дій по здійсненню контролю за дотриманням забудовником умов та зобов`язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника.

Ураховуючи установлений факт, що у заплановану дату (листопад 2020 року) об`єкт інвестування в експлуатацію не введено, саме відповідач мав довести виконання ним обов`язку, визначеного частиною 1 статті 18 Закону №978-ІV, проте належних та допустимих доказів на підтвердження такого відповідачем не надано.

При цьому, апеляційний суд враховує, що договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 88691 від 26 листопада 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ АКБ "АРКАДА", розірвання на підставі стаття 651 ЦК України.

Звертаючись до суду, позивачкою підставою для розірвання договору визначено порушення забудовником строків спорудження об`єкту будівництва, а також допущення управителем збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яності днів.

Здійснення управителем контролю за дотриманням забудовником умов та зобов`язань за договором для недопущення, в тому числі,збільшення строків будівництва, визначено частиною 1 статті 18 Закону №978-ІV.

Отже, апеляційний суд констатує, що у цій справі установлено бездіяльність відповідача, що полягала у нездійсненні заходів щодо здійснення контролю за виконанням забудовником своїх зобов`язань за договором, а саме введення в експлуатацію у визначений строк об`єкту інвестування, що має правові наслідки, визначені статтею 611 ЦК України.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Таким чином, норми Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до правовідносин при будівництві житла та операціях з нерухомістю в частині, не врегульованій спеціальним законом.

Як зазначив Конституційний Суд України в Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору.

Позивачка мала на меті задовольнити власні потреби у житлі, вона є споживачем, зокрема фінансової послуги, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про захист прав споживачів» .

Позивачка у розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачі», має право на захист свого порушеного права шляхом стягнення неустойки відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 3 % загальної вартості послуги.

Подібні висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 501/3038/16-ц (провадження № 61-264св19), а також від 08 вересня 2021 року у справі № 755/17909/19 (провадження № 61-10431св21).

Висновок суду про те, що відповідач не здійснює безпосередньо будівництво, а відтак відсутня відповідальність за порушення строків будівництва апеляційний суд уважає помилковим, оскільки в цьому випадку відповідальність обумовлена на самим фактом порушення строків будівництва, а відсутністю контролю за дотриманням забудовником своїх зобов`язань.

При цьому, слід враховувати, що згідно підпункту 1 пункту 3.10 Правил Фонду фінансування будівництва виду А «ЕВРИКА» за програмою ТОВ «АРКАДА-БУДІВНИЦТВО» банк при здійсненні управління ФФБ несе відповідальність за виконання своїх зобов`язань перед довірителями ФФБ у межах Закону України №978-ІV, цих Правил та Договорів про участь у ФФБ.

Твердження представника відповідача адвоката Колеснікової Ю.А. про те, що звертаючись до суду, позивачка не вказувала на те, що відповідач не проконтролював дотримання строків будівництва та не вживав заходів для усунення недоліків у роботі забудовника, а правова позиція позивачки гуртувалась на тому, що порушення зобов`язань відповідачем полягало у несвоєчасному будівництві та введенні в експлуатацію об`єкта інвестування, відхиляються апеляційним судом, оскільки із змісту позовної заяви убачається, що позивачкою зазначено підстави для розірвання договору як порушення забудовником строків спорудження об`єкту будівництва, так і допущення управителем збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яності днів.

Відтак апеляційний суд робить висновок про стягнення із відповідача на користь позивачки суму винагороди управителя в розмірі 15 455 гривень, а також неустойки у розмірі 136 776, 75 гривень згідно частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а всього 152 231,75 гривень.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року в частині стягнення судового збору слід змінити, збільшивши розмір, що підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГАРАНТ КАПІТАЛ" в дохід держави з суми 8 888,17 гривень до суми 9502,49 гривень.

В частині оскарження додаткового рішення, апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 134 ЦПК України:

1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із статтею 137 ЦПК України:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи установлено, що 16 березня 2023 року адвокатом Горгіладзе М.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано заяву про стягнення з ТОВ "ФК "Гарант Капітал" понесених позивачкою судових витрат на правову правничу допомогу у розмірі 30 000,00 гривень (том 2 а.с. 62-65).

Установлено, що 17 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням "КАПІТАЛ ПАРТНЕРС" укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №ДІВ-17-09/21 (том 2 а.с. 66).

Відповідно до умов договору розмір винагороди, вартості послуг за цим договором визначається сторонами у додаткових угодах.

17 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням "КАПІТАЛ ПАРТНЕРС" укладено додаток №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги (том 2 а.с. 67).

Відповідно до пункту 1 адвокатське об`єднання надає юридичні послуги з надання професійної правової (правничої) допомоги щодо підготовки позовної заяви та повного юридичного супроводу з розгляду в суді першої інстанції судової справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ФК "Гарант Капітал"; аналіз судової практики та законодавства; підготовка та подання до суду будь-яких необхідних для надання належної правової (правничої допомоги документів); відправка поштової кореспонденції; підготовка, виїзд та участь адвоката в судових засіданнях суду першої інстанції; ознайомлення з матеріалами судової справи.

Згідно пункту 2 Додатку №1 сторони погодили, що вартість юридичних послуг, зазначених у пункті 1, визначається як разова вартість і не залежить від тривалості розгляду окремої справи судом, та складає 30 000,00 гривень.

Згідно даних меморіальних ордерів @2PL796407 від 20 вересня 2021 року та @2PL833174 від 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 на рахунок АО "КАПІТАЛ ПАРТНЕР" сплачено грошові кошти на загальну суму 30000,00 гривень (том 2 а.с. 69-70).

14 березня 2023 року клієнт ОСОБА_1 та Адвокатське об`єднання «КАПІТАЛ ПАРТНЕРС» підписано акт № 10 від 14 березня 2023 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) (том 2 а.с. 71).

В заяві від 16 березня 2023 року адвокатом Горгіладзе М.С. надано детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом (том 2 а.с. 63).

28 березня 2023 року відповідачем до суду першої інстанції подано клопотання про зменшення витрат позивача на правничу допомогу з посиланням на те, що вартість послуг адвоката у цій справі є завищеною у порівнянні з середніми ринковими ставками оплати за комплексну послугу адвоката із супроводження цивільної справи у суді першої інстанції.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі "Схід / Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційний суд уважає безпідставними доводи відповідача з посиланням на ринкову вартість послуг адвоката, натомість обґрунтованих доводів неспівмірності наданого адвокатом обсягу послуг, визначеного у детальному описі, відповідачем не наведено.

Відтак, оскільки позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягають відшкодуванню витрати, пов`язані із наданням правової допомоги в суді першої інстанції в сумі 30 000 гривень.

В суді апеляційної інстанції позивачкою заявлено про стягнення на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 30 000 гривень.

На підтвердження таких витрат надано Додаток №2 від 17 квітня 2023 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги №ДІВ-17-09/21 від 17 вересня 2021 року, рахунок на оплату, а також платіжну інструкцію від 20 квітня 2023 року про оплату 30 000 гривень (том 2 а.с. 219-224).

26 вересня 2023 року відповідачем подано клопотання про зменшення витрат позивача на правничу допомогу. Клопотання мотивовано тим, що правова позиція представника позивачки не змінювалась, всі доводи зводяться до таких самих, що адвокат наводив в процесуальних документах в суді першої інстанції, обсяг матеріалів не потребував додаткового вивчення. Відтак відповідач просив зменшити розмір витрат до 7000 гривень.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів часткового погоджується із аргументами відповідача щодо незмінності позиції адвоката протягом розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного перегляду. Проте з урахуванням фактичних обставин справи та наведених вище критеріїв обґрунтованості та пропорційності, уважає, що відшкодуванню підлягає сума 15 000 гривень

Ураховуючи наведене, апеляційний суд апеляційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "ГАРАНТ КАПІТАЛ" залишає без задоволення; апеляційну скаргу адвоката Горгіладзе М. С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року - задовольняє, апеляційну скаргу адвоката Горгіладзе М. С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року - задовольняє.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГАРАНТ КАПІТАЛ" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката Горгіладзе Микити Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних щодо стягнення винагороди управителя та неустойки скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГАРАНТ КАПІТАЛ" на користь ОСОБА_1 суму винагороди управителя в розмірі 15 455 гривень, пеню згідно частини 5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" в розмірі 136 776,75 гривень, а всього 152 231,75 гривень.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року в частині стягнення судового збору змінити, збільшивши розмір, що підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГАРАНТ КАПІТАЛ" в дохід держави з суми 8 888,17 гривень до суми 9502,49 гривень.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року в частині стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГАРАНТ КАПІТАЛ" на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 798 017,22 грн - залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката Горгіладзе Микити Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року задовольнити.

Додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року змінити, збільшивши розмір витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГАРАНТ КАПІТАЛ" на користь ОСОБА_1 , з суми 22 191,00 грн до суми 30 000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ГАРАНТ КАПІТАЛ" на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в сумі 15000 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 14 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.А. Нежура