Справа № 161/7990/19
Провадження № 2-р/161/12/23

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву позивача ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2020 року,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про роз`яснення рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільного майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із спільного майна.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2020 року вирішено провести поділ в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом виділу в натурі належних співвласниками будинколодіння часток, а саме: ОСОБА_1 виділено у власність в натурі приміщення: коридор 1-1 площею 13,8 кв.м.; кухня 1-2 площею 11,6 кв.м., коридор 1-3 площею 5,2 кв.м., кімната 1-4 площею 11,1 кв.м., вбиральню 1-11 площею 1,1 кв.м., ванну 1-8 площею 3,1 кв.м., кімнату 1-9 площею 11,9 кв.м., кімнату 1-10 площею 10,2 кв.м., всього загальною площею приміщень у житловому будинку 68 кв.м., а також сарай-літню кухню (Б-1), прибудову (б), вбиральню (в), гараж (Г-1), частини огорожі (1) згідно технічного паспорта та висновку № 8121 судової будівельно-технічної експертизи від 15.07.2020 року, що становить 107/150 частин будинковолодіння; ОСОБА_2 виділено у власність в натурі приміщення: кімнату 1-5 площею 15,9 кв.м., кімнату 1-6 площею 20,0 кв.м., кімнату 1-7 площею 11,4 кв.м.; всього загальною площею приміщень у житловому будинку 47,3 : кв.м., а також гараж (Д-1) площею 21,5 кв.м., частини огорожі (1) згідно технічного паспорта та висновку № 8121 судової будівельно-технічної експертизи від 15.07.2020 року, що становить 43/150 частин будинковолодіння. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 901,91 грн. В решті вимог зустрічного позову відмовити. Рішення набрало законної сили.

Вказує, що немає можливості зареєструвати право власності на виділену в натурі частину із будиноковолодіння, оскільки, в резолютивній частині судового рішення не зазначено що частини будинковолодіння АДРЕСА_1 виділені в окремі об`єкти нерухомого майна.

На підставі наведеного, просить суд, роз`яснити резолютивну частину вищезазначеного судового рішення, а саме, що належна ОСОБА_1 частка житлового будинку є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Розгляд справи здійснювався без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 271 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про роз`яснення рішення підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Виходячи із системного аналізу положень ст. 271 ЦПК України, роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

При цьому роз`яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що відповідно до статті 221 ЦПК України, в редакції 2004 року, роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Судом встановлено, що рішенням рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2020 року вирішено провести поділ в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом виділу в натурі належних співвласниками будинколодіння часток, а саме: ОСОБА_1 виділено у власність в натурі приміщення: коридор 1-1 площею 13,8 кв.м.; кухня 1-2 площею 11,6 кв.м., коридор 1-3 площею 5,2 кв.м., кімната 1-4 площею 11,1 кв.м., вбиральню 1-11 площею 1,1 кв.м., ванну 1-8 площею 3,1 кв.м., кімнату 1-9 площею 11,9 кв.м., кімнату 1-10 площею 10,2 кв.м., всього загальною площею приміщень у житловому будинку 68 кв.м., а також сарай-літню кухню (Б-1), прибудову (б), вбиральню (в), гараж (Г-1), частини огорожі (1) згідно технічного паспорта та висновку № 8121 судової будівельно-технічної експертизи від 15.07.2020 року, що становить 107/150 частин будинковолодіння; ОСОБА_2 виділено у власність в натурі приміщення: кімнату 1-5 площею 15,9 кв.м., кімнату 1-6 площею 20,0 кв.м., кімнату 1-7 площею 11,4 кв.м.; всього загальною площею приміщень у житловому будинку 47,3 : кв.м., а також гараж (Д-1) площею 21,5 кв.м., частини огорожі (1) згідно технічного паспорта та висновку № 8121 судової будівельно-технічної експертизи від 15.07.2020 року, що становить 43/150 частин будинковолодіння. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 901,91 грн. В решті вимог зустрічного позову відмовити. Рішення набрало законної сили (а.с. 55-57 том 2).

Як вже зазначалося вище, заявник вважає, що зі змісту судового рішення не можливо зареєструвати право власності на виділену в натурі частину із будиноковолодіння, оскільки, в резолютивній частині судового рішення не зазначено що частини будинковолодіння АДРЕСА_1 виділені в окремі об`єкти нерухомого майна.

Однак, заявник не наводить будь-яких заслуговуючих на увагу доводів, які б вказували на наявність труднощів у розумінні всього судового рішення, яке він просить роз`яснити, чи окремих його частин.

Аналіз самого тексту рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.12.2020 року не дає підстав вважати, що його зміст в цілому чи окремих його положень є незрозумілим чи неясним або таким, що може викликати неоднозначне його трактування.

Зокрема, із змісту вказаного судового рішення вбачається, що згідно висновку №8121 судової будівельно-технічної експертизи від 15.07.2020 року, при виділі в натурі належних сторонам часток у житловому будинку АДРЕСА_1 , кожен із співвласників має окрему ізольовану частину згідно ідеальних часток: ОСОБА_1 107/150, ОСОБА_2 43/150 (а.с. 2-25 том 2).

Крім того, заявником не додано доказів того, що при виконанні вищезазначеного судового рішення у виконавця виникли труднощі при його виконанні чи окремі його положення є не зрозумілими.

Також, слід зазначити, що за змістом наведених у судовому рішенні норм ЦК України, між співвласниками відбувся поділ майна, саме шляхом виділу частки зі спільного майна, що є переходом частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

Таким чином, юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що зміст рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.12.2020 року є чітким, однозначним та таким, що не допускає подвійного тлумачення у відповідності до висновку №8121 судової будівельно-технічної експертизи від 15.07.2020 року, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення, оскільки визначені ст. 271 ЦПК України підстави для такого роз`яснення відсутні.

Керуючись ст. ст. 10-13, 259, 260, 261, 268, 271, 353, 354, 435 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільного майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із спільного майна.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст ухвали суду складено 15 листопада 2023 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пахолюк А.М.