ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 616/109/21 Номер провадження 22-ц/814/585/23Головуючий у 1-й інстанції Грошова Н.М. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Бутенко С.Б.

секретар Боштенко В.Ю.

за участю: ОСОБА_1 , адвоката Прасолова І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Підсереднє" на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 02 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Підсереднє" про розірвання договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди землі, повернення земельної ділянки власнику, стягнення заборгованості з орендної плати та пені за прострочення сплати орендної плати,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Підсереднє» про розірвання договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди землі, повернення земельної ділянки власнику, стягнення заборгованості з орендної плати та пені за прострочення сплати орендної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3908 га, кадастровий номер :02:000:0357, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1838 від 25.11.2013.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 22.08.2017 року, прізвище позивача змінено з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

01.01.2007 між ОСОБА_4 та ВАТ «Підсереднє» (правонаступник ПАТ «Підсереднє» та в подальшому ПрАТ «Підсереднє») було укладено договір оренди землі б/н вищевказаної земельної ділянки площею 5,3908 га, що розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області.

В 2016 році позивач, яка є спадкоємицею ОСОБА_4 , уклала з ПАТ «Підсереднє» додаткову угоду до договору оренди землі б/н від 01.01.2007. Відповідно до п.3 вищезазначеної додаткової угоди пункт 9 викладено в такій редакції: за користування вказаною в цьому договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щорічно оренду плату в розмірі, що в грошовому виразі становить 7% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки визначеної відповідно до законодавства, та складає 12 437 грн. 00 коп.

Проте орендар систематично, без поважних причин, не сплачував позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою з 2019 року, що є підставою для розірвання додаткової угоди та договору оренди землі.

З огляду на вказані обставини, з урахуванням уточнень, позивач просила суд:

- розірвати договір оренди землі б/н від 01.01.2007, зареєстрований 21.11.2007 за №17 у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та додаткову угоду від 26.04.2016 до договору оренди землі б/н від 01.01.2007;

- зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Підсереднє» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3908 га, кадастровий номер :02:000:0357, що розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з приватного акціонерного товариства «Підсереднє» заборгованість з орендної плати у розмірі 26 927,00 грн. та пеню за прострочення сплати орендної плати за 2019-2020 роки у розмірі 952,32 грн.

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 02 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Підсереднє» про розірвання договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди землі, повернення земельної ділянки власнику, стягнення заборгованості з орендної плати та пені за прострочення сплати орендної плати задоволено частково.

Розірвано договір оренди землі б/н від 01.01.2007, зареєстрований 21.11.2007 за №17 у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та додаткову угоду від 26.04.2016 до договору оренди землі б/н від 01.01.2007 укладену між ПАТ «Підсереднє» та ОСОБА_5 ..

Зобов`язано ПАТ «Підсереднє» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3908 га, кадастровий номер :02:000:0357, що розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області.

Стягнуто з ПАТ «Підсереднє» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою площею 5,3908 га, кадастровий номер :02:000:0357, що розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, за 2019 - 2020 роки у розмірі 21 676 (двадцять одну тисячу шістсот сімдесят шість) гривень 56 копійок.

Стягнуто з ПАТ «Підсереднє» на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення виплати орендної плати у розмірі 409 (чотириста дев`ять) гривень 14 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Підсереднє» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2535 (дві тисячі п`ятсот тридцять п`ять) грн.. 31 коп.

Рішення оскаржив представник відповідача, подавши апеляційну скаргу на вказане рішення.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору оренди землі від 01.01.2007 та додаткової угоди від 26.04.2016, повернення земельної ділянки позивачу, стягнення пені, а також не погоджується з розподілом судових витрат.

Зазначає, що місцевим судом не взято до уваги ті обставини, що відповідачем було здійснено нарахування орендної плати позивачу у вказаний період, а також суд не врахував, що позивачем не доведено систематичної несплати орендної плати, оскільки позивач не зверталась за отриманням орендної плати до відповідача.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що 01.01.2007 між ОСОБА_4 (орендодавцем) - власником земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР № 012472 від 03.03.2005 та ВАТ «Підсереднє» (правонаступник ПАТ «Підсереднє» та в подальшому ПрАТ «Підсереднє») укладено договір оренди землі б/н земельної ділянки площею 5,3908 га, що розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, який 21.11.2007 зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 17 (далі за текстом Договір).

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки від 01.01.2007 ОСОБА_4 передав, а ВАТ «Підсереднє» прийняло у строкове платне користування (оренду) земельну ділянку, ріллі загальною площею 5,3908 га, яка знаходиться на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, для використання згідно з цільовим призначенням та умовами вищевказаного договору.

Після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа №257/2013 та 25.11.2013 держаним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. видано спадкоємцю ОСОБА_5 , свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за №1838, на земельну ділянку площею 5,3908 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, яка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акта серія ХР №012472 на право власності на земельну ділянку, виданого Великобурлуцькою районною державною адмінстрацією Харківської області 03.03.2005, кадастровий номер :02:000:0357.

26.04.2016 ОСОБА_5 (спадкоємиця ОСОБА_4 ) уклала з ПАТ «Підсереднє» додаткову угоду до договору оренди землі б/н від 01.01.2007, зареєстрованого 21.11.2007 за №17, відповідно до якої були внесені зміни та доповнення до Договору.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 22.08.2017, прізвище позивача « ОСОБА_2 » після державної реєстрації зміни є « ОСОБА_3 ».

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку, що оскільки відповідач систематично не виконував обов`язок зі сплати орендної плати за Договором та Додатковою угодою, а саме не сплачував орендну плату за 2019-2020 роки, то наявні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості та пені, а також розірвання договору оренди та повернення земельної ділянки позивачу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами першою та другою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

У частині першій та другій статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Отже, за змістом статті 141 ЗК України та статті 32 Закону України «Про оренду землі» підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору у цій частині.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Плати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17, провадження № 12-201гс18, та постановах Верховного Суду від 28 червня 2022 року у справі № 551/542/20, провадження № 61-16493св21, від 01 лютого 2023 року справа № 485/1697/20 провадження № 61-13925св21

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилалася на те, що відповідачем не сплачено орендну плату за 2019 -2020 роки.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначав, що нараховува позивачу орендну плату, але вона не зверталась з вимогою про виплату.

Проте судом першої інстанції встановлено, що ніяких повідомлень чи листів від відповідача щодо отримання орендної плати на адресу позивача не надходило. Встановлено, що відповідачем не надано суду доказів про те, що він приймав заходи щодо внесення орендної плати за 2019-2020 роки відповідно до умов Договору та Додаткової угоди..

Доказів виплати відповідачем позивачу орендної плати за 2019-2020 роки матеріали справи також не містять.

Відповідно до п.3 вищезазначеної додаткової угоди пункт 9 (орендна плата) викладено в такій редакції: за користування вказаною в цьому договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щорічно оренду плату в розмірі, що в грошовому виразі становить 7% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки визначеної відповідно до законодавства, та складає 12 437 грн. 00 коп. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати на землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Пунктом 11 Договору від 01.01.2007 визначено, що орендна плата вноситься у такі строки: в грошовій формі - один раз на рік до 20 числа першого за звітнім роком місяця, в натуральній - до 20 числа останнього у звітному році місяця.

Доводи відповідача про відсутність систематичної несплати орендної плати, оскільки позивач не зверталась за отриманням орендної плати, є безпідставними, оскільки договір не передбачає обов`язку орендодавця кожного разу звертатися за отриманням орендної плати. Крім того, між сторонами була досягнута домовленість щодо розміру орендної плати, яка мала виплачуватися грошима.

Разом з тим, неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Такий висновок зазначений у постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) та постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року № 527/603/17, від 04 листопада 2022 рокуу справі № 131/891/19-ц(провадження № 61-10510св21).

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а орендодавець не отримала того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Доводи відповідача щодо недобросовісної поведінки орендодавця, яка спрямована на штучне створення умов для розірвання договору оренди з підстав систематичної несплати орендної плати, не заслуговують на увагу та є безпідставними, оскільки вказане не звільняє відповідача від обов`язку виконувати умови договору оренди землі в частині сплати погодженого розміру орендної плати.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, висновки місцевого суду ґрунтуються на законі та встановлених у справі фактичних обставинах, на підставі наданих учасниками справи доказів, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374ч. 1 п. 1,375,381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Підсереднє" - залишити без задоволення.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 02 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

С.Б. Бутенко