КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Головачов Я.В., Невідома Т.О.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Ощадбанк» в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 0,1% за кожен день прострочення зобов`язання по день фактичного виконання зобов`язання, але не більше 10% суми переказу, що складає 501 651,18 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 19.06.2015 на підставі укладеного між АТ «Ощадбанк» та ним договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжних карток, відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 у філії - Донецьке обласне управління Ощадбанку. Відкриття рахунку було обумовлено необхідністю отримання ним оплати за виконану роботу від ТОВ «Синтоп».

У червні-серпні 2015 року на зазначений рахунок від ТОВ «Синтоп» надійшли грошові кошти у розмірі 5 016 511,79 грн., однак 25.08.2015, згідно із листом Управління фінансового моніторингу Ощадбанку, були зупинені всі видаткові операції по його рахунку, а 03.09.2015 Державна служба фінансового моніторингу України своїм рішенням також зупинила всі фінансові операції по рахунку і передала матеріали до правоохоронних органів.

Наприкінці вересня 2015 року ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на кошти на рахунку позивача в межах кримінального провадження.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23.08.2018 у справі № 761/32089/18, який набрав законної сили, скасовано арешт усіх без виключення грошових коштів, що знаходилися на рахунку позивача, відкритому у філії - Донецьке обласне управління Ощадбанку.

02.10.2018 позивач, через представника, звернувся до Донецького обласного управління Ощадбанку із заявою про здійснення безготівкового переказу коштів на ім`я третьої особи, на що листом АТ «Ощадбанк» від 19.10.2018 отримав відмову з посиланням на те, що банком проведено оцінку ризиків за операціями, оскільки контрагент-відправник коштів на рахунки був фігурантом кримінальної справи з розслідування можливого фінансування тероризму, банк змушений вжити всіх можливих заходів щодо виключення ймовірності використання його послуг для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, та/або фінансування тероризму.

29.07.2019 він повторно подав до філії - Донецьке обласне управління Ощадбанку заяву на безготівковий переказ коштів, у задоволенні якої листом банку від 06.08.2019 відмовлено.

З метою захисту своїх прав позивач звернувся до суду. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2019, залишеним у цій частині без змін постановою Київського апеляційного суду від 14.01.2020 та постановою Верховного Суду від 24.06.2020, стягнуто з АТ «Ощадбанк» на його користь кошти у розмірі 5 016 511,79 грн.

Лише після набрання чинності рішенням суду, банк виконав розпорядження його представника і 17.01.2020 здійснив безготівковий переказ грошових коштів за реквізитами, вказаними у заяві.

В подальшому, як на підставу для зменшення позовних вимог, ОСОБА_1 , посилався на постанову Верховного Суду від 18.05.2022 в справі № 757/1587/21-ц, в якій міститься висновок про те, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» строків виконання доручення клієнта та переказ, цей банк зобов`язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10% суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними (а.с. 1-15, 92-96).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2022 позов ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та стягнення коштів задоволено. Стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 пеню в сумі 501 651,18 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 141-143зв.)

В апеляційній скарзі, АТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу, що заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про переказ вкладу від 29.07.2019 не відповідала формі розрахункового/касового документу. Переведення грошових коштів було виконано банком вчасно, після подання належно оформленої заяви.

Також, посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на обставини, що встановлені судовими рішеннями у справі № 757/30819/19-ц за позовом ОСОБА_1 та інших позивачів є безпідставним, оскільки предмет позову та обставини, які досліджувались під час розгляду справи № 757/30819/19-ц не мають жодного відношення до предмету судового розгляду в поточній справі. Більше того, обставини та підстави подання ОСОБА_1 позову (заява від 29.07.2019) не були предметом дослідження у справі № 757/30819/19-ц (а.с. 151-156).

05.06.2023 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи апелянта про безпідставне посилання суду першої інстанції на обставини, що встановлені судовими рішеннями у справі № 757/30819/19-ц - є повністю хибними та не відповідають дійсності, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 82 ПДК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В даному випадку, обставини у справі встановлено рішеннями суду трьох інстанцій.

В судовому засіданні представник АТ «Ощадбанк» - Батюк А.Г. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представники ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заперечували проти поданої апеляційної скарги та просили її відхилити.

Заслухавши доповідьсудді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2015 між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжних карток, за умовами пунктів 1.1.1, 1.1.2 якого банк відкрив позивачу поточний рахунок № НОМЕР_1 .

У червні-серпні 2015 року на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я позивача, надійшли грошові кошти у розмірі 5 016 511,79 грн.

25.08.2015 листом Управління фінансового моніторингу у АТ «Ощадбанк» зупинено всі видаткові операції за вказаним рахунком.

09.09.2015 згідно з рішенням Державної служби фінансового моніторингу України також зупинено всі фінансові операції за вказаним рахунком і передано матеріали до правоохоронних органів.

У межах кримінального провадження ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.09.2015 на грошові кошти у сумі 5016511,79 грн. на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 у АТ «Ощадбанк», накладено арешт.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23.08.2018 у справі № 761/32089/18, який набрав законної сили, особу засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 14, частиною другою статті 258-5 КК України, а також вирішено долю речових доказів, у тому числі скасовано арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.09.2015 на грошові кошти у сумі 5016511,79 грн , що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 у філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк».

02.10.2018 представник позивача звернулася до філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» із заявою, в якій просила повідомити, чи може вона на підставі наданих довіреностей замовити основну на ім`я власника рахунку та додаткову на її ім`я картки, отримати готівкові кошти через касу банку, а також здійснити безготівковий переказ коштів на ім`я третьої особи.

У відповідь на вказану заяву АТ «Ощадбанк» листом від 04.10.2018 попросив надати банку: документи на підтвердження трудових відносин з ТОВ «Синтоп» (копію трудової книжки, копії наказів про призначення на посаду та звільнення з посади, копію трудового договору тощо); довідку форми № 1ДФ з органів фіскальної служби; інформацію (персоніфікацію) з органів ПФ України, а листом від 19.10.2018 повідомив, що проведено оцінку ризиків за операціями, які повірений має намір здійснити, враховуючи той факт, що рахунки, право розпоряджатись якими надано їх власниками відповідно до нотаріально засвідчених довіреностей, не обслуговувалися більше 3-х років (відсутній рух коштів), а також те, що контрагент-відправник коштів на рахунки був фігурантом кримінальної справи з розслідування можливого фінансування тероризму (в рамках якої, у тому числі, мали місце обмеження), банк змушений вжити всіх можливих заходів, щодо виключення ймовірності використання його послуг для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, та/або фінансування тероризму. У зв`язку з цим виникла необхідність у проведенні уточнення інформації щодо ідентифікації, верифікації та вивчення зазначених фізичних осіб шляхом особистого їх звернення до установи банку.

29.07.2019 представник позивача повторно подала до філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заяву про здійснення безготівкового переказу коштів з рахунку позивача в АТ «Ощадбанк» на рахунок відкритий на його ім`я АТ «ПУМБ».

06.08.2019 АТ «Ощадбанк» надало відповідь, що розрахунково-касове обслуговування рахунку буде проведено після надання до банку всіх документів/відомостей, що вимагаються банком, та після особистої явки власників рахунків до установ банку для проведення верифікації і уточнення інформації про клієнта, оскільки частково надана інформація клієнтів є сумнівною і потребує уточнення, що зазначалося у листі банку від 25.01.2019.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2019 у справі № 757/30819/19-ц стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 5 016 511,79 грн, інфляційні втрати у розмірі 371 799,03 грн, 3 % річних у розмірі 101 842,06 грн, пеню у розмірі 3 % за кожний день прострочення у розмірі 37 172 352,36 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 14.01.2020, яка залишена без змін постановою Верховного Суду від 24.06.2020, рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення інфляційних втрат, 3 % річних і пені, нарахованої на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», та відмовлено у задоволенні вимог в цій частині. В іншій частині вимог рішення залишено без змін.

17.01.2020 АТ «Ощадбанк» здійснив безготівковий переказ грошових коштів позивача у розмірі 5 016 511,79 грн. з рахунку позивача в АТ «Ощадбанк» на рахунок відкритий на його ім`я АТ «ПУМБ».

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, зокрема, передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Спеціальним законом, який визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів та встановлює відповідальність суб`єктів переказу, є Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», що вказано у його преамбулі.

Відповідно до п. 1.24 ст. 1 цього Закону переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Споживач фінансових послуг - це фізична особа, яка отримує або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю (п. 7-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Пунктами 32.1 та 32.2 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що банк, що обслуговує платника (отримувача), несе перед ним відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобов`язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 % суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 % суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Такі ж положення щодо розміру відповідальності банку за порушення строків переказу містять Правила здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), які згідно з пунктом 4.2 укладеного між сторонами договору банківського рахунку є його невід`ємною частиною.

Відповідно до Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк» (чинних на час виникнення спірних правовідносин) Особлива частина, розділ ХХ «Умови договору банківського рахунку», глава 12 «Відповідальність сторін», пункт 12.4 - за несвоєчасне (пізніше наступного банківського дня після отримання розрахункового документа) або помилкове з вини банку здійснення переказу коштів з карткового рахунку, за несвоєчасне зарахування на картковий рахунок суми, яка переказана клієнту, банк сплачує останньому пеню у розмірі 0,1 процента від суми відповідного переказу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 процентів суми переказу.

З урахуванням наведених норм, якими передбачено правовий механізм та вид відповідальності у разі порушень прав контрагента за договором банківського рахунку, виходячи з правової природи укладеного між сторонами договору і умови, які становлять його зміст, банком допущено порушення умов договору, що є підставами для відповідальності відповідача за обмеження прав позивача щодо розпорядження коштами шляхом здійснення переказів, яка має застосовуватись згідно з Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та з урахуванням умов укладеного між сторонами договору.

Відповідно до укладеного сторонами договору (договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки), зобов`язання АТ «Ощадбанк» полягає у виконанні банком доручення про перерахування коштів, які надходять клієнту. Так, відповідне зобов`язання не полягає у передачі позивачу власного майна банку, зокрема належних йому грошових коштів, оскільки його змістом є виконання доручення щодо зарахування майна - грошових коштів, які належать клієнту і знаходяться у його вільному розпорядженні на його поточному рахунку.

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у зв`язку із несвоєчасним виконанням зобов`язань за договором банківського рахунку щодо переказу коштів згідно із заявою представника позивача від 29.07.2019 за дорученням позивача, банк зобов`язаний сплатити останньому пеню у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, але не більше 10 % від суми переказу відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Щодо доводів банку про те, що заява представника позивача ОСОБА_2 про переведення грошових коштів з рахунку на рахунок, не відповідає формі розрахункового документу, є хибними з огляду на те, що звертаючись до банку вдруге, представником позивача було подано заяву про переказ коштів, складену по формі банку та встановлену НБУ, проте, відповідачем, 06.08.2019, в черговий раз відмовлено у виконанні своїх зобов`язань із посиланням на ті підстави, що були предметом розгляду в судах трьох інстанцій у справі № 757/30819/19.

Із наведеного можна зробити висновок, що відмовляючи у задоволенні заяви, банк, таким чином, намагався відтермінувати виконання взятих на себе зобов`язань, і підставою для цього слугувало посилання на неналежно оформлену заяву.

Доводи апелянта про те, що грошові кошти були перераховані позивачеві 16.01.2020 у зв`язку із начебто правильним складенням відповідної заяви є маніпулятивними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, дані дії вчинено відповідачем виключно після прийняття рішення Київським апеляційним судом від 14.01.2020 про їх стягнення з відповідача на користь позивача.

Щодо доводів апелянта про необхідність застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, то слід зазначити наступне.

Законодавцем у ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» визначено граничний розмір пені, що становить 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 10 % від суми переказу, що є результатом виваженої законодавчої роботи, де закладаючи саме такий розмір із відповідним імперативним формулюванням законодавцем безумовно були враховані всі можливі запобіжники та дотримано принципи розумності і справедливості, а сам факт встановлення такого розміру і є головним запобіжником від порушення прав учасника правовідносин, в тому числі будь-якого збагачення за рахунок боржника.

Аналогічні положення щодо розміру відповідальності банку за порушення строків переказу містять Правила здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк», відповідно до яких «за несвоєчасне (пізніше наступного банківського дня після отримання розрахункового документа) або помилкове з вини банку здійснення переказу коштів з карткового рахунку, за несвоєчасне зарахування на картковий рахунок суми, яка переказана клієнту, банк сплачує останньому пеню у розмірі 0,1 процента від суми відповідного переказу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 процентів суми переказу.»

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції правильно застосовано до правовідносин норми процесуального та матеріального права, повно та всебічно досліджено матеріали справи та прийнято обґрунтований висновок про задоволення позову. Доводи апелянта зводяться до його незгоди з висновками суду та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 14 липня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Я.В. Головачов

Т.О. Невідома