РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023

м.Харків

Справа № 639/794/22

провадження 2/639/301/23

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Семенюк А.Є.

Учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

представник позивача- ОСОБА_2

відповідач- ОСОБА_3

представник відповідача- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа-Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа-Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у лютому 2022 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , 3 особа-Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що сторони перебували у шлюбі до лютого 2021 року,мають двох дітей, які проживають з позивачем та повністю знаходяться на його утриманні. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 18.11.2021 з ОСОБА_3 стягуються аліменти. Відповідач вихованням дітей не цікавиться та не приймає участі у вирішенні побутових проблем, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, у добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає.

Не погодившись з позовом, ОСОБА_3 надала відзив, зазначивши, що позивач просить визначити місце проживання дітей разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 або за іншим місцем проживання батька, проте вказана квартира є власністю ОСОБА_3 , в ній вона проживає з сином, а позивач лише зареєстрований в цій квартирі. 23.02.2022 позивач зібрав свої речі та з донькою став проживати в іншому місці, а також у м. Богодухів Харківської області, свого житла не має . Стверджує, що вона є працездатною та люблячою матір`ю, займається вихованням дітей, стежить за станом їх здоров`я ( а.с.76-77,79-80).

У січні 2023 року ОСОБА_3 подала позов до ОСОБА_1 , 3 особа-Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю. В обгрунтування позову зазначає, що син проживає з нею, а донька- разом з бабусею (матір`ю позивача) в кв. АДРЕСА_2 . Вона не перешкоджає у спілкуванні батька з сином, однак ОСОБА_1 чинить перешкоди у поверненні дитини до його місця реєстрації та проживання та не виконує свої обов`язки у повному обсязі щодо виховання доньки. Як зазначає відповідач,у неї наявні умови для нормального виховання та розвитку малолітнього сина, є власне житло, в якому мається все необхідне для проживання, навчання, виховання та розвитку дитини ( а.с. 103-105).

3 особа-Департамент служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради надав пояснення (заяву) про проведення судового засідання за відсутності органу опіки та піклування, надавши висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ( а.с. 115).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.02.2023, за клопотанням позивача, об`єднано в одне провадження цивільні справи за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей з цивільною справою за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини ( а.с. 106-107).

Суд, вислухавши вступне слово та пояснення сторін та їх представників , допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного.

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2009, мають малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Сім`я проживала і зареєстрована в кв. АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 12.08.2019 р. та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шеметовою О.В.( а.с. 8-10,33,78,83-85).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.02.2021 шлюб між сторонами розірвано. Стягнуто на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 18.11.2021 з ОСОБА_3 на користь батька дітей ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку( доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку на місць , на кожну дитину, починаючи з 16.07.2021.На виконання рішення суду, на підставі виконавчого листа постановою державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові від 05.01.2022 відкрито виконавче провадження № 68038682. Заборгованість по аліментам станом на 10.04.2023 становить 87 420,84 грн. ( а.с. 11-16,166-168).

В судовому засіданні позивач пояснив, що після припинення шлюбно-сімейних відносин, ОСОБА_3 наприкінці 2020 року зібрала свої речі та пішла з квартири , стала проживати із співмешканцем, а дітей залишила з батьком. 23.02.2022, тобто після звернення позивача з позовом до суду про визначення місця проживання дітей, зателефонувавши на роботу ОСОБА_1 , відповідач запропонувала забрати з квартири речі, змінила замки. В той час донька знаходилась у бабусі, а сина ОСОБА_3 забрала з дитячого садочку і не віддала. Приїхавши до квартири встановив, що його та майно доньки винесено у під`їзд, доступу в квартиру, де він зареєстрований, немає до теперішнього часу. Мати відповідачки, яка проживає у будинку поруч, забрала його з донькою до себе. У березні 2022 року відповідач передала сина позивачу і він виїхав з дітьми до ОСОБА_8 , де перебував до вересня 2022. Старша дочка не бажає спілкуватися з матір`ю, засуджує її поведінку, яка вигнала їх з квартири та вселила свого раніше судимого за вбивство співмешканця. З грудня 2022 року відповідач перешкоджає батьку бачиться з сином. Як стверджує позивач, незважаючи на службу, ніколи не залишав дітей без нагляду, вони відвідують секції за можливістю, займаються з репетиторами. Відповідачці, на її прохання , він привозив сина, ніколи не перешкоджав у побаченні з матір`ю. Нещодавно ОСОБА_3 одружився з ОСОБА_9 , з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах з січня 2022 року.У неї склались добрі та дружні відносини з дітьми, вона також має дев`ятирічного сина від першого шлюбу, багато приділяє уваги дітям, займається з ними, влаштовує їм свята, дні народження, дозвілля, є психологом за фахом,проживає у м.Богодухові. Донька і син дуже прив`язані один до одного та їх окреме проживання завдасть їм моральну та психологічну травму .

Довідкою за результатами розгляду матеріалу за повідомленням оператора « 102» 22.02.2021 підтверджується, що через конфлікт між сторонами викликана поліція, відповідач скаржилась на те, що чоловік налаштовує проти неї дітей.В свою чергу позивач вказав, що з грудні 2020 діти проживають з ним, 22.02.2021 колишня дружина забрала свої речі, провокувала конфлікт, вела себе агресивно, через таку поведінку від неї відвернулись всі її рідні ( а.с. 27).

Відповідач ОСОБА_3 не заперечувала проти того, що 21.12.2020 вона пішла зі своєї квартири, орендувала зі співмешканцем ОСОБА_10 житло, а повернувшись через декілька днів за дітьми, виявила замінений замок та відмову повернути їй дочку і сина. 23.02.2022 вона виселила зі своєї квартири колишнього чоловіка, вселила квартирантів. Вважає, що її мати налаштовує доньку проти неї, тому вона не виявляє бажання спілкуватися з матір`ю і з нею проживати, але, як вказує ОСОБА_3 , вона приймає її вибір та не може примушувати, цікавиться її навчанням та приймає участь у вихованні. Перешкоди батька дітей бачитися відповідачці з сином мотивує тим, що їй не привозили дитину до Харкова. Зараз син проживає з нею, вона водить його до репетитора, забезпечує всім необхідним для його гармонійного розвитку, організовує дозвілля та свята.

З інформації Харківської гімназії № 39 Харківської міської ради від 21.01.2022 № 10-22/15, від 24.04.2023 № 01-38/50 вбачається, що ОСОБА_5 навчається у гімназії з 2016 року, батьки співпрацюють з класним керівником, учителями, приймають участь у шкільному житті доньки, беруть участь у шкільних та класних святах. Останнім часом ОСОБА_11 проживає з батьком ОСОБА_1 та молодшим братом ОСОБА_12 ( а.с. 17,170)

Згідно листа Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад ( ясла-садок) № 18» комбінованого типу Харківської міської ради від 24.01.2022 № 01-65/10 ОСОБА_13 відвідує ясла-садок з 2020, до садочку його приводить та забирає батько, мати в садочок не приходить, участі у житті дитячого садочку не приймає. Батьківські збори, дитячі ранки, інші заходи відвідує батько ОСОБА_1 , цікавиться успіхами сина, взаємовідносини у батька з дитиною будуються на теплій, доброзичливій основі. Дитина має свій куточок, необхідні меблі, речі, іграшки, продукти харчування. Зауважень до батька щодо виховання та догляду дитини немає. Станом на 12.08.2022 до садочка хлопчика приводить батько, бо дитина проживає з ним. Інколи і мати, яка приймає участь у вихованні дитини, на вихідні дні часто забирає мати ( а.с. 18-19,87-88).

Довідкою КНП «Міська дитяча поліклініка № 2 Харківської міської ради від 03.02.2022 підтверджується, що первинна медична допомога дітям надається на підставі декларації, укладеної з лікарем, яка підписана матір`ю ОСОБА_3 . За інформацію лікаря-педіатра, догляд за дітьми з осені 2021 здійснює батько ОСОБА_1 , рекомендації медичних працівників щодо медоглядів, проведення профілактичних щеплень та лікування виконує в повному обсязі. З додатковою відповіді від 23.08.2022 № 164/0/535/22 випливає, що догляд за дітьми з лютого 2022 здійснюють батьки по черзі, зі слів батьків ОСОБА_11 мешкає з батьком, ОСОБА_14 -з матір`ю ( а.с. 46,86).

Відповідно до довідки від 14.04.2023, виданої позивачу вбачається, що на протязі березня-квітня 2023 ОСОБА_5 періодично відвідувала групові заняття за напрямком підготовки «Програмування», а ОСОБА_6 -групові заняття за напрямком підготовки «тайський бокс» ( а.с. 172).

Судом встановлено, що позивач є ФОП, служить, має самостійний дохід, позитивно характеризується за місцем проживання і служби , проживає в кв. АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації матері відповідачки, мешкає також у дружини у м.Богодухів, вирішує питання про придбання житла ( а.с. 23-25, 171,173-177).

На підтвердження утримання дітей позивачем надано копії товарних чеків ( а.с. 182-183).

ОСОБА_3 офіційно працевлаштована, працює фармацевтом у ТОВ «Аптека доброго дня», позитивно характеризується за місцем роботи і проживання , має заборгованість по аліментам та борги. Відповідачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 ( а.с. 78, 83-85, 89,90,129-130,169,186-192).

Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 - вихователь дитячого садочку, який відвідує ОСОБА_13 , позитивно характеризує сторони, які є доброзичливіми, приділяють достатньо уваги дитині, цікавляться успіхами, повністю виконують свої батьківські обов`язки. Дитина перед війною проживала з татом, але мати також приходила в садок.

Мати та відчим відповідача свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 стверджували, що 20.12.2020, на прохання внучки ОСОБА_5 , вони прийшли в квартиру ОСОБА_3 , яка разом зі співмешканцем знаходились у неадекватному нетверезому стані, в той час, як позивач знаходився на дачі. Наступного дня дочка пішла з квартири, дітей залишила на чоловіка, а 23.02.2022 вигнала позивача з дітьми, тому вони перейшли проживати до них. На теперішній час відповідач не повертає сина, залякала його, налаштовує проти батька.

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 повідомили, що малолітній ОСОБА_13 проживає зараз з матір`ю, часто перебуває у неї на роботі, відповідач водить його до репетитора, іноді приходить дочка.

Свідок ОСОБА_21 - чоловік відповідачки з 2022 р. пояснив, що разом із ОСОБА_3 вони три роки, удвох орендували квартиру, на вихідні дні дружина брала сина, а зараз він проживає з ними .

Свідок ОСОБА_22 -дружина позивача підтвердила, що з січня 2022 до вересня 2022 чоловік з дітьми проживали у неї, відвідували гуртки, були забезпечені всім необхідним, при цьому ніколи не перешкоджали у побаченнях з матір`ю, але вона не приїздила, тому чоловік возив дитину до неї, коли вона просила.

Відповідно до висновку від 16.03.2023 № 112 про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_6 , 2016 року народження і ОСОБА_5 , 2010 року народження, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з батьком ОСОБА_1 . З огляду на те, що діти тривалий час мешкали разом, роз`єднання дітей не відповідає їх інтересам (а.с. 116-117).

Висновок був прийнятий на підставі Акту обстеження умов проживання позивача у трикімнатній квартирі АДРЕСА_2 .У квартирі зроблено сучасний ремонт, в наявності необхідні меблі та побутова техніка.Діти займають окремі кімнати, де є ліжко, письмовий стіл, шафи, ноутбук, книжки, іграшки тощо. ОСОБА_5 виявила бажання проживати з батьком ( а.с. 119).

Як свідчать письмові пояснення ОСОБА_5 від 14.02.2023, складені нею власноруч у присутності заступника начальника Служби у справах дітей, вона проживає разом з татом і братом у бабусі, оскільки мати вигнала їх з квартири. З матір`ю через її вчинки вона проживати не бажає, мати налаштовує проти бабусі та тата, щоб вона не спілкувалася з ними, багато разів ображала. Крім того, в процесі сварки , повалила на підлогу та душила бабусю, внаслідок чого вона потрапила до лікарні. Залицяльник мати не хоче, щоб ОСОБА_5 жила в квартирі за місцем реєстрації, тому дівчина прийняла рішення залишатись з батьком, з яким є краще ( а.с. 120).

Згідно з Актом обстеження умов проживання відповідача ОСОБА_3 встановлено, що умови проживання задовільні. Для дітей є окрема кімната, двоповерхове ліжко, письмовий стіл, іграшки тощо. На час обстеження 27.02.2023 в квартирі проживає відповідач ОСОБА_3 , її чоловік ОСОБА_21 , ОСОБА_6 ( а.с. 118).

З огляду на викладені обставини, судом встановлено, що у грудні 2020 року відповідач, залишився дітей з батьком, пішла з квартири проживати зі співмешканцем, у лютому 2022 р. вигнала з квартири колишнього чоловіка, хоча він має право користування жилим приміщенням, понад двох років діти проживали разом з батьком , після чергового побачення з сином не повернула його і перешкоджає ОСОБА_1 спілкуватись з дитиною, пред`явивши у січні 2023 року зустрічний позов про визначення місця проживання сина ОСОБА_6 , 2016 року народження. ОСОБА_3 не виконувала свої обов`язки утримувати дітей, аліменти не сплачувала, має заборгованість з липня 2021 року в сумі 87420,84 грн.

В ході розгляду справи з`ясовано, що ОСОБА_5 , 2010 року народження весь час піклується про брата, вони прив`язані один до одного, мають міцний емоційний зв`язок, добрі відносини, питання щодо їх роз`єднання , як того вимагає матір ОСОБА_3 , обговорювалось на засіданні комісії у справах дітей та вирішено, що таке роз`єднання не відповідає інтересам дітей та неможливе.

Враховуючи права та інтереси дітей на гармонійний розвиток та належне виховання, вік дітей та особливості фізичного розвитку, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в їх інтересах, найкращим інтересам буде відповідати визначення місця проживання ОСОБА_5 і ОСОБА_6 разом з батьком.

Суд також враховує, що визначення місця проживання дітей разом з батьком не свідчить про те, що діти будуть розлучені з матір`ю, яка не позбавлена можливості спілкуватися з дітьми, відновлювати втрачений з дочкою емоційний зв`язок, брати участь у їх вихованні.

За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Частинами третьою, четвертою ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці до десяти років та від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з яким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

За приписами частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» Європейського суду з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим є внутрішнє переконання суду, яке має ґрунтуватися на оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини».

Суд бере до уваги положення Конвенції щодо забезпечення найкращих інтересів дитини, вважає доцільним визначення місця проживання дитини з батьком, з урахуванням, що обома батьками за їхнім місцем проживання створені належні умови для проживання дітей, проте проживання з батьком буде сприяти подальшому нормальному моральному, духовному та фізичному розвитку.

З огляду на те, що мати тривалий час не проживала з дітьми за власною ініціативою , залишивши дітей батьку, малолітнього сина ОСОБА_13 після зустрічі не повернула позивача, з яким він на той час проживав,тобто без згоди батька змінивши місце проживання дитини , порушив їхнє право на прямі контакти, що суперечить найкращим інтересам дітей, оскільки у січні 2023 р. вона подала позов про визначення місця проживання молодшої дитини з нею та обґрунтувала вимоги тим, що син на час пред`явлення позовної заяви проживає з нею за адресою їх місця реєстрації та у квартир, що належить їй на праві власності, враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що проживання дітей у батька відповідатиме як найкращим інтересам дітей та сприятиме їх повноцінному розвитку.

Суд зазначено, що питання про розлучення матері та дитини не вирішується , оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не може бути обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини.

Більше того, виходячи з положень статей 157, 181 СК України, той з батьків, хто проживає окремо, зобов`язаний так само брати учать у вихованні та утриманні дитини, як і той, хто проживає з дітьми, останній до того ж не має права перешкоджати у такому спілкуванні. А отже, при визначенні місця проживання дитини з батьком мати не позбавляється можливості спілкування з дитиною та приймати участь у її вихованні та утриманні.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 461/3144/17 (провадження № 61-21215св19) вказав, що вирішальним у даній категорії справ є визначення місця проживання з кимось з батьків, а не сама адреса зазначеного місця, оскільки особа має право змінювати постійне місце проживання на свій розсуд.

Чинний Сімейний кодекс України не встановлює обов`язку визначати місце проживання дитини за конкретною адресою. Відсутність визначення адреси місця проживання дітей не призведене до порушення їх прав.

За правилами ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133,141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа-Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дітей задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 .

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа-Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини- відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: позивач- ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_4 );

відповідач ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

3 особа- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради ( , м.Харків, вул.Чернишевська, 55).

Повне судове рішення складено 26.07.2023.

СУДДЯ-