Справа № 606/2011/22
Ухвала
16 січня 2023 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області
в складі : головуючого судді Марціцкої І.Б.
з участю секретаря Пасько І.Б.
представника позивача адвоката Сампари Н.М.
розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовля у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради, ОСОБА_2 , ГУ Держгеокадастру у Тернопільсьбкій області, ПП фірма"Матек" про відновлення становища, яке існувало до порушення права,-
В провадженні Теребовлянського районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради, ОСОБА_2 , ГУ Держгеокадастру у Тернопільсьбкій області, ПП фірма"Матек" про відновлення становища, яке існувало до порушення права.
Представник позивача та позивач у судовому засіданні подану заяву підтримали та просили задовольнити. Відповідач просить в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.
За змістом ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя)має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволенняпозову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані проособу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Так, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи вчинення підготовчих дій до його реалізації після пред`явлення позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
В кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, оскільки не містить жодних доказів, які б вказували про вчинення відповідачем дій, спрямованих на реєстрацію та реалізацію майна, чи вчинення підготовчих дій до його реалізації після пред`явлення позову до суду . Також доводи заяви не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 260-261, 263, 353 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Cуддя І.Б. Марціцка