Справа № 444/3143/20 Головуючий у 1 інстанції: Олещук М.М.
Провадження № 22-ц/811/3351/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м.Львів

Справа № 444/3143/20

Провадження № 22ц/811/3351/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Жовква 2 лютого 2022 року у складі судді Олещук М.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , з участю третіх осіб: ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М., про стягнення коштів, -

встановив:

20 листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом. Позов обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 1 грудня 2015 року ОСОБА_3 продав, а він купив земельну ділянку площею 0,1586 га, кадастровий номер :03:003:0052, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану у АДРЕСА_1 , в межах і в розмірах, визначених у витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 21 липня 2015 року, виданого Відділом Держземагенства у Жовківському районі. Об`єкт продажу належав ОСОБА_3 на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 23 травня 2014 року, індексний номер витягу 22075357, номер запису про право власності: 5767005; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27. Продаж вчинено за 113 367 грн., які він сплатив повністю продавцеві ОСОБА_3 до укладення і підписання договору і матеріальних претензій за цим договором сторони один до одного не мали, що підтвердили своїми підписами у цьому договорі. Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М.

Не погоджуючись з укладеним договором купівлі-продажу земельної ділянки, третя особа - ОСОБА_1 звернулась до Жовківського районного суду Львівської області з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, мотивуючи тим, що перебуваючи з шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , згоди на відчуження майна не давала, вважала, що земельна ділянка є спільним майном подружжя.

Постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 444/578/16-ц касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2018 скасовано. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року змінено та викладено його мотивувальну частину в редакції постанови Верховного Суду від 19 серпня 2020 року, якою визнано оспорюваний правочин недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України. Оскільки вищевказаним судовим рішенням встановлено визнання правочину, а саме: договору купівлі-продажу земельної ділянки від 1 грудня 2015 року недійсним, ця обставина не потребує додаткового доведення. Позивач стверджує, що у зв`язку з тим, що ним були передані відповідачу кошти в розмірі 113 367 грн. при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки та який за рішенням суду визнаний недійним, такі підлягають стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до п. 12 договору, всі витрати, пов`язані з оформленням цього договору сплатив він ( ОСОБА_2 ). Так, ним оплачено податок з доходів фізичних осіб в розмірі 5 668,35 грн. та військовий збір в розмірі 1 750,50 грн. Тобто загальна сума, яку він просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 - 120 785,85 грн. Просив задовольнити позов.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 2 лютого 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 113 367 грн. В задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 5 668, 35 грн. та 1750, 50 грн. військового збору відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі посилається на те, що судом проведено розгляд справи у її відсутність, чим порушено її права. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні належні, достатні, допустимі докази на підтвердження обставин передання коштів в розмірі, що стягнутий судом та надання згоди на таку передачу з її сторони, що судом не враховано при винесенні оскаржуваного рішення. Просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1586 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої у АДРЕСА_1 , в межах і розмірах визначених державним актом Серії ЯИ № 192174, кадастровий номер :03:003:0052, укладеного 1 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 2 березня 2017 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року скасовано в частині задоволення позову про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та стягнення судових витрат. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні її позову про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 2 березня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2018 року рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , з участю третьої особи: Приватного нотаріуса Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М., про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки, укладеного 1 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М.

Постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Апеляційного суду Львівської області від 15 березня 2018 року скасовано, рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року змінено та викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. У постанові Верховного Суду зазначено, що відповідно до ч. 4 ст. 69 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном за своєю правовою природою є одностороннім правочином, який повинен бути нотаріально посвідчений. Встановивши, що оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_1 , яка є співвласником цього майна, суд першої інстанції зробив висновок про те, що оспорюваний правочин підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України. Висновок суду є правильним, виходячи з того, що при розгляді спорів про відчуження одним із подружжя спільного майна без згоди іншого з подружжя слід передусім визначитись з об`єктом, тобто з тим, що відчужується. Предмет правочину є іншою правовою категорією, а саме - об`єктом, а не його частиною. Відчуження спільного майна відбувається за згодою співвласників, а відчуження частки - лише за її наявності (після зміни правового режиму спільного майна подружжя зі спільної сумісної на спільну часткову). В такому разі співвласник вправі самостійно розпорядитися своєю часткою, але з додержанням вимог статті 362 ЦК України про переважне право купівлі частки (якщо відчуження частки відбувається на підставі договору купівлі-продажу). Якщо об`єкт належить на праві спільної сумісної власності кільком особам, то право власності кожного із співвласників у спільній сумісній власності поширюється на весь об`єкт, відтак передати у власність можна лише об`єкт в цілому. Тобто, договір відчуження спільного сумісного майна подружжя, укладений без згоди іншого з подружжя, є недійсним в цілому. Оскільки суд першої інстанції задовольнив позов ОСОБА_1 та визнав оспорюваний договір купівлі-продажу недійсним з інших мотивів, без урахування частини першої статті 219 ЦК України, судове рішення змінено в мотивувальній частині.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

У своїй позовній заяві ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 кошти, які він передав відповідачу до укладення і підписання договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки, оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки від 1 грудня 2015 року визнаний недійсним судовим рішенням.

Відповідно до п. 3 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 1 грудня 2015 року, продаж ділянки вчинено за 113 367 грн., що є реальною сумою продажу, яку ОСОБА_2 сплатив повністю ОСОБА_3 до укладення і підписання даного договору і матеріальних претензій за цим договором сторони один до одного не мають, що підтверджується їх підписами у цьому договорі.

Згідно із п. 8 цього договору сторони підтверджують, що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення вільне, усвідомлене, відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі та відповідають їх реальній домовленості.

Відповідач заперечує факт отримання коштів від ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу земельної ділянки. Однак, такий факт спростовується п. 3 договору про вчинення продажу земельної ділянки за 113 367 грн., відповідно до якого сторони своїми підписами у цьому договорі підтверджують факт повного розрахунку за продану земельну ділянку.

Фактичне виконання умов договору в частині сплати коштів за договором купівлі-продажу підтверджується змістом самого договору.

Згідно висновку експерта-поліграфолога №010/012-С від 30 вересня 2021 року, в ході опитування із застосуванням спеціального технічного пристрою - комп`ютерного поліграфа (експертизи): виявлялися психофізіологічні реакції, які вказують на те, що ОСОБА_3 не отримав кошти у сумі 113 367 грн. від ОСОБА_2 за земельну ділянку, площею 0,1586 га, розташовану у с. Малі Підліски Жовківського району Львівської області.

Поліграф є різновидом психофізіологічної апаратури і являє собою комплексну багатоканальну апаратну методику реєстрації змін психофізіологічних реакцій людини у відповідь на пред`явлення за спеціальною схемою певних психологічних стимулів; аналіз інформації, отриманої від людини в процесі опитування за допомогою поліграфа, як стверджується, дає змогу одержувати необхідну орієнтувальну інформацію та виявляти ту, яку людина приховує.

Поліграф - це багатоканальний осцилограф, який проводить одночасний запис показників кров`яного тиску, дихання, рухових реакцій, робить електрокардіограму тощо. Водночас, на основні чотири показники, які вимірюються поліграфом (артеріальний тиск, пульс, потовиділення, частота дихання) впливає велика кількість емоцій, в тому числі радість, ненависть, печаль, тривога, депресія. Зв`язок цих параметрів у сукупності із намірами безперечного обману до цього часу наукою не доведено. При цьому слід зазначити, що поліграф не читає думки, а лише реєструє фізіологічну активність та зміну її параметрів. Він виявляє не брехню, а лише збудження, яке з певною долею вірогідності може свідчити про неправду. По фізіологічним реакціям не можна точно встановити природу процесу, що їх викликав (позитивна чи негативна емоція, біль, якісь асоціації, брехня, переляк).

Законодавець дозволяє використовувати поліграф у вузькому професійному колі (Інструкція щодо застосування комп`ютерних поліграфів у роботі з персоналом органів внутрішніх справ України, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28 липня 2004 року № 842, Порядок проведення психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфа у Державному бюро розслідувань, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2017 року № 449, Положення про психологічне забезпечення в Національній гвардії України, затверджене Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 8 грудня 2016 року № 1285,тощо).

Опитування учасників процесу з використанням поліграфа не відноситься до експертиз, передбачених Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5.

Відповідно до підпунктів 6.8.1-6.8.2 пункту 6.8 розділу VI Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5з метою отримання орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа. Предметом опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа є отримання орієнтувальної інформації щодо: ступеня ймовірності повідомленої опитуваною особою інформації; повноти наданої опитуваною особою інформації; джерела отриманої опитуваною особою інформації; уявлень опитуваної особи про певну подію; іншої орієнтувальної інформації, необхідної для конструювання версій розслідування певних подій. Такі опитування можуть проводитись тільки за наявності письмової згоди особи, яка проходитиме опитування.

Згідно із ст. 76ЦПК України результати опитування із застосуванням поліграфа не можуть бути достовірним та допустимим доказом, оскільки таке опитування проводиться з метою отримання орієнтовної інформації, а доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи.

Висновок психофізіологічного опитування особи з використанням поліграфа не відноситься до висновків експерта чи документів в розумінні доказів та доказування, результати перевірок на поліграфі мають орієнтовне значення, а висновки мають ознаки вірогідності.

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги висновок експерта-поліграфолога №010/012-С від 30 вересня 2021 року.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову. Накладено арешт на нерухоме майно в межах суми заявлених позовних вимог, а саме: на земельну ділянку, площею 0,1586 га, кадастровий номер :03:003:0052, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану у АДРЕСА_1 в межах і в розмірах, визначених у витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 21 липня 2015року, виданому Відділом Держземагенства у Жовківському районі, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27.

На виконання цієї ухвали суду державним виконавцем Бакум Н.М. направлено суду постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №63777741 від 3 грудня 2020 року. У постанові зазначено, що боржником є ОСОБА_3 , стягувачем - ОСОБА_2 . Згідно з цією постановою вимоги виконавчого документу виконано в повному обсязі, а саме: накладено арешт на нерухоме майно: згадану земельну ділянку в межах і в розмірах, визначених у витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 21 липня 2015 року, виданому Відділом Держземагенства у Жовківському районі, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на земельну ділянку, площею 0,1586 га, зареєстровано за ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно із ст. 655 цього Кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до з ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

З урахуванням змісту письмового і нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки, який згодом було визнано недійсним, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що розрахунок за продану земельну ділянку ОСОБА_2 здійснено у сумі, яка зазначена в п. 3 договору, а тому кошти в розмірі 113 367 грн. належить стягнути з ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_2 у своїй позовній заяві посилається на те, що відповідно до п. 12 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 1 грудня 2015 року, всі витрати, пов`язані з оформленням цього договору, сплатив він (позивач), а саме ним оплачено податок з доходів фізичних осіб в розмірі 5 668,35 грн. та військовий збір в розмірі 1 750,50 грн., які просить стягнути з ОСОБА_3 .

З квитанції №35 від 30 листопада 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 сплатив 5 668,35 грн. - податок на доходи фізичних осіб. У квитанції №36 від 30 листопада 2015 року зазначено, що відповідач сплатив військовий збір в розмірі 1 700,50 грн.

В частині відмови у задоволенні вимог про стягнення цих коштів рішення не оскаржене і не переглядається.

Звисновками суду в частині задоволених позовних вимог, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 2 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 30 березня 2023 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Мікуш Ю.Р. ___________________ Р.В. Савуляк