КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/123/22 Головуючий у суді І інстанції: П`ятничук І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року у справі за позовом Комунального Підприємства Виконавчого Органу Київради (Київської Міської Державної Адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року Лопатін К.О. , що представляє інтереси Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вимогою стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 1377,84 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9390,55 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення у розмірі 1261,44 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 39035,19 грн; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. Позов обґрунтовано несплатою відповідачем вказаних сум за вищезазначеними послугами.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 26 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального Підприємства Виконавчого Органу Київради (Київської Міської Державної Адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість за спожиті з 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення у розмірі 1261,44 грн та заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 39035,19 грн; а всього стягнуто 40296 грн 63 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального Підприємства Виконавчого Органу Київради (Київської Міської Державної Адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн та витрати пов`язані з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн, а загалом 2303,00 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 04 серпня 2023 року подала апеляційну скаргу, в якій просила в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким в задоволені позову відмовити повністю.

В обгрунтуванні своїх вимог посилається на те, що рішення суду прийняте в наслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильного застосування норм матеріального права. Зазначає, що спір виник з приводу обсягу спожитих метрів кубічних гарячого водопостачання. На підтвердження своєї позиції частині нарахувань з послуги гарячого водопостачання позивач надав виключно власні розрахунки та клопотання про долучення доказів з власною довідкою, з якої вбачається, що станом на 17.02.2023 року заборгованість з житлово-комунальної послуги гарячої води становить 37449,32 грн, з опалення 0 грн.

Вказує, що позивач сам склав акт з дійсною кількістю спожитих нею куб м. гарячої води, а відповідач надав докази наявності та повірки приладу розподільчого обліку, в свою чергу позивач відображав в квитанціях відповідача дійсну кількість спожитих 164 куб. м. послуги та безпідставно нарахував в своєму розрахунку до позову 495,90 куб.м. нічим не підтвердженої послуги з гарячого водопостачання.

Посилається на те, що жодних доказів розрахунків обсягів гарячого водопостачання суду першої інстанції надано не було, відсутнє навіть посилання на те, чи розподіляв позивач покази приладу обліку по відношенню до площі квартир, чи віднімав показники обсягу куб м. споживачів, які подали їх своєчасно.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 07 серпня 2023 року подало апеляційну скаргу.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом неправильно застосовано строки позовної давності. Вказує, що між позивачем та ПАТ «Київенерго» 11.10.2018 року укладено договір про відступлення права вимоги, а тому обчислення строків позовної давності починається з моменту укладання вказаного договору, оскільки позивач до укладення договору про відступлення права вимоги про порушення свого права не знав. Зазначає, що підставою відмови в частині позовних вимог стало застосування строків позовної давності. Судом не враховано, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Звертає увагу суду на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом Sars-CoV-2» установлено на всій території України карантин з 12.03.2020 р.

02 квітня 2020 року набув чиності Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодвчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVІD-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину. Встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVІD-19), строки, визначенні статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином, строк позовної давності обраховується починаючи з березня 2017 року, оскільки на час подання позовної заяви в грудні 2021 р. такий строк був продовжений вищезазначеним законом.

Також зазначає, що відповідачем частково проплачені послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які були враховані позивачем, а тому заборгованість за період надання послуг до 01.05.2018 року станом на 17.02.2023 року становить: за спожиті послуги з централізованого опалення - 0 грн, за спожиті послуги з централізованого ПГВ в розмірі 9390,55 грн.

На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті до 01.05.2018 р. послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 9390,355 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача.

На адресу Київського апеляційного суду від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін. Також просить поновити пропущений процесуальний строк на подачу відзиву, де зазначає, що суд апеляційної інстанції роз`яснив учасникам справи про право на подачу відзиву на апеляційну скаргу до 14 вересня 2023 року, однак позивач отримав на свою електронну пошту копію ухвали та апеляційну скаргу лише 14 вересня 2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що супровідним листом від 14.09.2023 року направлено позивачу на електронну адресу копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги (а.с. 192).

Суд апеляційної інстанції вважає наведені у відзиві обставини, як підставу пропуску строку поважними та приходить до висновку про поновлення строку Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», для подання відзиву на апеляційну скаргу.

В обгрунтуванні відзиву позивач зазначає, що зняття показань вузлів розподільного обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії енергії здійснюється споживачами, якщо інше не передбачено договором. Зважаючи на викладене, споживач повинен був здійснювати сплату за послугу з постачання гарячої води відповідно до рахунків на оплату наданої комунальної послуги, які формуються виконавцем на основі показань вузла обліку гарячого водопостачання в квартирі, які зобов`язані надавати споживачі. У зв`язку з ненаданям відповідачем показань вузлів обліку гарячого водопостачання у квартирі, позивачем здійснено нарахування за послуги з постачання гарячої води відповідно за нормою споживання, а не за показниками лічильника відповідача. Також вказує, що посилання відповідача на відсутність у нього обов`язку по сплаті послуг за надання послуг з централізованого постачання гарячої води у зв`язку з використанням бойлеру не є достатнім, адже якщо в квартирі встановлено бойлер, також потрібно щомісяця передавати показання лічильника гарячої води, навіть якщо поточні показники не відрізняються від попередніх.

На ім`я відповідача кожного місяця надсилалися платіжні документи, в яких зазначалось: ПІБ, кількість зареєстрованих осіб, тариф, сума до сплати, розмір заборгованості, тощо.

Натомість, з приводу здійснення неправомірного нарахування заборгованості чи перерахунку в спірний період відповідач як власник квартири до позивача не звертався.

Також 19.09.2023 року надійшов відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» з пропуском строку встановленого апеляційним судом (ухвалою про відкриття апеляційної провадження строк визначений апеляційний судом для подачі відзиву на апеляційну скаргу встановлено до 05.10.2023 року).

Як на підставу поновлення строку на подачу відзиву, відповідач посилалась на те, що на час надходження електронного листа вона хворіла та змогла ознайомитись з листом 13.10.2023 року, тому надати відзив до 05.10.2023 року не мала можливості.

На підставі викладеного просила поновити пропущений строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу у даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що супровідним листом від 05.10.2023 року направлено відповідачу копію ухвали про відкриття апеляційного провадження (а.с. 225).

Суд апеляційної інстанції вважає наведені у відзиві обставини, як підставу пропуску строку поважними та приходить до висновку про поновлення строку ОСОБА_1 , для подання відзиву на апеляційну скаргу.

В обгрунтуванні свого відзиву зазначає, що позивач стверджує, що суд помилково відмовив йому у стягнення заборгованості, які позивач обгрунтовував копією Договору цесії №602-18 про відступлення права вимоги та стверджував, що суд першої інстанції не зважив на COVID-19 обмеження в застосуванні строку позовної давності. Вказує, що позивач весь цей час продовжував подавати позови в іншіх справах, в судах різних інстанціях. Надає пояснення суду, що копія Договору цесії №602-18 та довідка, яку надав позивач в обгрунтувані своїх позовних вимог не можуть бути визнані судом належними доказами переходу права вимоги. На підставі наведеного просить в задоволені скарги позивача відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - без задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення комунальної заборгованості з 01.11.2018 року суд першої інстанції виходив із невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги до 01.05.2018 року суд першої інстанції застосував строк позовної давності.

Такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Пунктом 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Встановлено, що відповідач є споживачами послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, які з 01 липня 2014 року надавало ПАТ «Київенерго» згідно Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії».

11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі Договір цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.

Відповідно до Додатків № 1, 2 до Договору, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги за адресою: АДРЕСА_1 із централізованого опалення та із централізованого постачання гарячої води.

Крім того, відповідно до п. 1.3 Договору цесії кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3 % річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та буд-які без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії.

Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги.

Таким чином, з 01.05.2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

28 березня 2018 року в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» (випуск № 34 (5085) на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до наданого КП «Київтеплоенерго» розрахунку відповідач має заборгованості з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за період 01.05.2018 року по 31.08.2021 року, яка станом на 01.09.2021 року складається з заборгованості за послуги централізованого опалення 1261,44 грн та заборгованості за послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 39035,19 грн (а.с. 5).

Відповідно до Додатку 1 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18 позивач прийняв право вимоги до відповідача заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення за період до 01.05.2018 року у розмірі 1377,84 грн та відповідно Додатку 2 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18 позивач прийняв право вимоги до відповідачів заборгованості за спожиті послуги гарячого водопостачання у розмірі 9390,55 (а.с. 7-8).

Встановлено також, що в суді першої інстанції відповідачем було подано заяву про застосування позовної давності до вимог позивача (а.с. 40-42).

Судом також встановлено, що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості до травня 2018 року, натомість є переліки споживачів послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання та зобов`язань, право вимоги яких відступається, які зазначені у Додатку 1 та Додатку 2 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18 (а.с. 7-8), з якого не можливо встановити з якого періоду виникла заборгованість та розмір щомісячного платежу по двом наданим послугам.

В матеріалах справи також наявние клопотання від позивача, в якому він вказує, що після подачі позовної заяви до суду, відповідачем неодноразово було здійснено часткові оплати за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання, у зв`язку з наведеним заборгованість за централізоане опалення та гаряче постачання за період надання послуг з 01.05.2018 року станом на 17.02.2023 року становить за спожиті послуги з централізованого опалення - 0 грн та за спожиті послуги з централізованого ПГВ - 37449,32 грн. Заборгованість за період до 01.05.2018 року станом на 17.02.2023 року становить за послуги з централізованого опалення - 0 грн та за спожиті послуги з централізованого ПГВ - 9390,55 грн (а.с. 98-99).

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не вірно застосував до спірних правовідносин наслідки спливу позовної давності, яка утворилась поза строком трьох років, до моменту звернення в суд з позовною заявою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при застосуванні норм матеріального права не врахував положення п. 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України до спірних правовідносин.

Апеляційний суд вважає, що з урахуванням продовження строку позовної давності, та того що карантин був введений 12.03.2020 року, строк позовної давності необхідно відраховувати саме з цієї дати. Тобто на користь позивача з відповідачів підлягають стягнення платежі з березня 2017 року.

Разом з цим, як зазначалось судом, в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості до травня 2018 року. Тобто суд апеляційної інстанції позбавлений можливості здійснити обрахування заборгованості за період з березня 2017 року до травня 2018 року.

При вирішені спору, суд першої інстанції не дав оцінку та не звернув увагу на клопотання позивача та його посилання, щодо часткового погашення заборгованості відповідача, та фактичне зменшення позовних вимог.

За таких обставин позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з травня 2018 року по лютий 2023 року.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема положення пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 01.05.2018 року по 17.02.2023 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 37449 грн 32 коп.

В іншій частині позовних вимог слуд відмовити, оскільки в період розгляду справи було сплачено заборгованість за опалення. А за постачаня гарячої води з березня 2017 року по травень 2018 року суд позбавлений можливості стягнути заборгованість, оскільки відсутній розрахунок з розбивкою по місяцям. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за постачання гарячої води до березня 2017 року, то суд відмовляє у зв`язку з пропуском позовної давності.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2270 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3405 грн.

Відповідач сплатила судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3405 грн.

Предметом позову є стягнення з відповідача суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 51065,02 грн.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про обгрунтованість стягнення з відповідача заборгованості, з урахуванням клопотання позивача, за послуги з централізованого постачання гарячої води в період з травня 2018 року по лютий 2023 року в розмірі 37449,32 грн.

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 4161,84 грн (37449,32 * 5675/ 51065,02), а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2497,20 грн (37449,32 * 3405/51065,02).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального Підприємства Виконавчого Органу Київради (Київської Міської Державної Адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 17 лютого 2023 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 37449 (тридцять сім тисяч чотириста сорок дев`ять) грн 32 коп. та витрати пов`язані з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» понесені судові витраті зі сплати судового збору у розмірі 4161,84 грн.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 понесені судові витраті зі сплати судового збору у розмірі 2497,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», , адреса: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, 83/53.

Відповідач: ОСОБА_1 : РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст постанови складено «15» листопада 2023 року.

Головуючий суддя Судді Л.П. Сушко Д.Р. Гаращенко В.І. Олійник