Справа № 454/405/22 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/811/2699/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м.Львів

Справа № 454/405/22

Провадження № 22ц/811/2699/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Сокалі 12 вересня 2022 року у складі судді Струс Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи: органу опіки і піклування в особі Сокальської міської ради, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна,-

встановив:

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його племінниця ОСОБА_4 . Її син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає у його (позивача) сім`ї. Батьком дитини є ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_4 перебувала в шлюбі, який розірвано рішенням Сокальського районного суду від 24 грудня 2014 року. З часу розлучення відповідач припинив брати участь у вихованні дитини та фактично кожен раз при зустрічі створював його племінниці проблеми, завдавав тілесні ушкодження. Зазначає, що ОСОБА_4 після розлучення переїхала проживати з ОСОБА_5 до нього, за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що малолітній ОСОБА_6 має інвалідність і потребує додаткової опіки, догляду та лікування. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків щодо дитини не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання дитини вирішували він (позивач) та його покійна племінниця. З 2019 року ОСОБА_4 захворіла та тривалий час лікувалася, зокрема, і за кордоном. В цей час дитина проживала з ним (позивачем) та називає його своїм дідусем. Стверджує, що на даний час дитина знаходиться на його утриманні. Посилається на те, що догляд за ОСОБА_5 здійснює він (позивач), оскільки у нього є всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. Вказує, що за життя ОСОБА_4 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав щодо їх малолітнього сина, однак померла. Просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_5 та призначити його (позивача) опікуном дитини.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального права, з неправильним дослідженням та оцінкою доказів, невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2008 року, який розірвано рішенням Сокальського районного районного суду Львівської області від 24 грудня 2014 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 .

З свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Згідно акта Сокальської міської ради ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Умови проживання є задовільними.

Відповідно до довідки про доходи від 7 лютого 2022 року сума пенсії ОСОБА_1 за період з 1 серпня 2021 року по 31 січня 2022 року складає 41 490,06 грн. Є встановленим, що позивач працює.

Згідно довідки №04-06/9 від 7 лютого 2022 року про участь батька учня 3-А класу Сокальської ЗШ 1-3 ст. №2 ОСОБА_8 у шкільному житті дитини вбачається, що ОСОБА_5 регулярно відвідує заняття. Дитина є охайною і доглянутою. Навчанням дитини займається бабуся і дідусь ОСОБА_1. Батько ОСОБА_3 не підтримує контакти зі школою, де навчається дитина, шкільним життям сина не цікавиться із вчителями не знайомий.

З довідки про проходження навчання кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, виданої Львівським обласним центром соціальних служб №276 від 17 червня 2022 року, вбачається, що ОСОБА_1 пройшов курс підготовки кандидатів в опікуни 13-17 червня 2022 року загальним обсягом 5 занять (30 годин).

Сокальська міська ради Львівської області, як орган опіки та піклування, надала висновок від 16 травня 2022 року №6, у якому визнано доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскаржуване рішення мотивоване наступним.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Встановлено, що відповідач вчиняє усі дії спрямовані на участь у житті малолітньої дитини, проте йому забороняє відповідач і його сім`я бачитися з дитиною.

Згідно зі ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд першої інстанції посилається на те, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав не містить мотивованих висновків необхідності позбавлення батьківських прав відповідача та чи відповідає позбавлення батьківських прав інтересам дитини, ґрунтується фактично на доводах позивача та наданих ним документах, які об`єктивно не можуть бути належними доказами для підтвердженням факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. При розгляді вказаного питання відповідач був присутнім на комісії та заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , зазначаючи, що у нього є всі умови для нормального розвитку і життя дитини, а також зазначив, що йому забороняє сім`я позивача приймати участь у вихованні дитини. Суд прийшов до висновку про відмову в позові, оскільки позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним та є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

При вирішенні цього спору колегія суддів виходить з інтересів малолітнього ОСОБА_5 , положень та принципів Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенції ООН про права дитини, прийнятої та відкритої для підписання, ратифікації та приєднання 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, Європейської соціальної хартії, яка вступила в силу 1 липня 1999 року, Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України, згідно з якими дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, особливої уваги, має право на особливий захист і допомогу для її благополуччя та гармонійного розвитку. Кожна дитина має право на піклування батьків.

Згідно із ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ст. 150 цього Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, родини, свого народу, своєї Батьківщини, забезпечувати здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Право на виховання дитини є одним із найважливіших батьківських прав. Водночас, це право є і обов`язком.

У статті 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав.

Відповідно до статті 166 цього Кодексу позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою важливі правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

У справі «Мамчур проти України» Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Відповідно до ч.2 ст. 171 СК України думка дитини має бути вислухана. До таких випадків належить зокрема вирішення спору про позбавлення батьківських прав (ст. 164 СК України).

Апеляційний суд ухвалив не заслуховувати думку дитини ОСОБА_5 щодо вирішення цього спору для забезпечення інтересів дитини з урахуванням висновку за даними психологічної діагностики ОСОБА_5 та його характеристики, наданої Сокальською загальноосвітньою школою І-Ш ступенів № 2, де навчається дитина; оскільки допит у суді може спричинити підвищення тривожності та призвести до збільшення психоемоційного навантаження нервової системи дитини.

На підставі аналізу матеріалів справи встановлено, що відповідач неодноразово спричиняв матері дитини ОСОБА_4 тілесні ушкодження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у присутності дитини. За цими фактами в ЄРДР внесено кримінальні провадження №0000118 від 28 грудня 2012 року, №0000650 від 19 листопада 2019 року за ознаками ч.1 ст.125 КК України, він допускав фізичне та психологічне насильство в сім`ї, дозволяв собі нецензурні вислови до дитини і її матері.

Кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000650 від 19 листопада 2019 року за ч.1 ст.125 КК України, було предметом розгляду Сокальського районного суду Львівської області, під час якого встановлено, що ОСОБА_3 звинувачувався у заподіянні 18 листопада 2019 року легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , матері малолітнього ОСОБА_5 , яка з дитиною в цей час проживали в будинку позивача.

Насильство в сім`ї з боку відповідача також стверджується показами свідка ОСОБА_9 .

Згідно довідки Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №5 «Сонечко» Сокальської міської ради Львівської області вих. № 11 від 7 лютого 2022 року ОСОБА_5 відвідував групу компенсуючого типу (підвищеної індивідуальної корекції) №8 КЗДО (ясел-садка) комбінованого типу №5 «Сонечко» Сокальської міської рази з вересня 2016 року по серпень 2019 року ...Зазвичай, в заклад дошкільної освіти дитину приводила і забирала мама. Тато в садочку був всього кілька разів. В сім`ї були періодично конфліктні ситуації між батьками ОСОБА_6 , про що нас інформувала мама. Надія, важко занедужавши, довірила сина на виховання своєму дядькові, хресному батькові - ОСОБА_1 та його дружині. Дядько та тітка приводили ОСОБА_6 на індивідуальні заняття до вчителя-дефектолога, оскільки в дитини були труднощі зі звуковимовою....Перебуваючи в люблячій і дружній сім`ї дядька та тітки, ОСОБА_6 був завжди доглянутим, життєрадісним. Пам`ятаємо, як одного разу, прийшовши в садок, дядько ОСОБА_11 зі сльозами на очах промовив: « ОСОБА_12 б не подумав, що у своєму віці ми будемо знову батьками........Віримо, що хрещені батьки ОСОБА_13 зроблять усе можливе, щоб ОСОБА_6 зростав щасливим, розумним, люблячим.

У довідці №04-06/9 від 7 лютого 2022 року про участь батька учня 3-А класу Сокальської ЗШ 1-ПІ ст.№2 ОСОБА_5 у шкільному житті дитини зазначено: відповідно до інформації класного керівника 3-А класу ОСОБА_14 про участь батька учня ОСОБА_5 у шкільному житті дитини повідомляємо наступне: учень 3-А класу ОСОБА_15 регулярно відвідує заняття. Дитина завжди охайна, доглянута. Навчанням та вихованням ОСОБА_6 займається бабуся, ОСОБА_7 та дідусь ОСОБА_1 , відвідують позашкільні заходи та батьківські збори. Батько, ОСОБА_3 , контакту зі школою, де навчається дитина, не підтримує, шкільним життям сина не цікавиться, із вчителями не знайомий. Дитину до школи приводять і забирають бабуся та дідусь.

Встановлено, що відповідач не прибув на перший дзвоник сина 1 вересня 2022 року в школу, не забезпечив дитину усім необхідним шкільним приладдям, спортивною формою, взуттям, зошитами, ручками, та підручниками, не цікавився щодо необхідності узгодити індивідуальні навчання сина, необхідні якому для кращого сприймання шкільної програми, не забезпечив виготовлення довідки про стан здоров`я, яку необхідно подати, для підтвердження необхідності індивідуальних занять за станом здоров`я. Усім необхідним для навчання, зайняттям фізкультурою, ОСОБА_5 забезпечили позивач та його дружина, які займаються вихованням, навчанням, та індивідуальними заняттями з ОСОБА_6 для його повноцінного навчання.

Консультативний висновок спеціалістів №225 від 24 вересня 2015 року свідчить про наявність у дитини ОСОБА_5 психіатричного захворювання, у зв`язку чим дитина потребує більшого, ніж звичайні діти, професійного догляду, постійної уваги, проходження курсів індивідуальної реабілітації, дієти, медикаментозного лікування. Дитина перебуває на обліку у профільного лікаря.

ОСОБА_5 встановлено інвалідність, що стверджується посвідченням СеріїНОМЕР_3 .

З 31 травня 2022 року по 26 червня 2022 року позивач разом з ОСОБА_5 перебував в санаторії «Конвалія» у м.Трускавець, де ОСОБА_5 пройшов курс лікування з приводу його захворювання.

Позивач разом з дитиноюнеодноразово відвідував дельфінарій «Оскар», тераріум, де крім вистав, ОСОБА_6 двічі, за рекомендацією лікаря, відвідав індивідуальні заняття, а саме: плавання в басейні з дельфіном, тривалістю по 25 хвилин (2 та 22 червня 2022 року), після чого ОСОБА_5 став відчувати себе набагато впевненіше, позбувся фобій, став більш відкритим для спілкування.

Докази, що ОСОБА_3 цікавиться здоров`ям сина, забезпечив професійний догляд, лікування, індивідуальну реабілітацію, дієтичне харчування відсутні.

З довідки про проходження навчання (курсу підготовки) кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі №276 від 17 червня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 пройшов курс підготовки кандидатів в опікуни, прийомні батьки та батьки-вихователі з 13 до 17 червня 2022 року загальним обсягом 5 занять (30 год.) під керівництвом начальника відділу організації навчальних заходів для сімейних форм виховання Львівського обласного центру соціальних служб і рекомендований для включення до єдиного банку даних потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів. Згідно рекомендації кандидат має можливість взяти на виховання дитину/дітей (кількість, вік,стать, можливі обмеження із зазначенням причин з врахуванням їх віку, стану здоров`я, життєвого досвіду (тривалість шлюбу, наявність/відсутність повторних шлюбів, розлучень, досвіду виховання власних дітей, їх віку, темпераменту, особливостей сімейних відносин тощо): хлопчика 9 років.

Орган опіки та піклування Сокальської міської ради Львівської області, врахувавши рішення комісії з питань захисту прав дитини цієї ради від 16 травня 2022 року №6, прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначений висновок в судовому засіданні підтримала представник органу опіки та піклування,яка додатково пояснила, щовисновку комісії передувала кропітка робота щодо участі батька у вихованні, піклуванні та турботі про сина, яка полягала в отриманні та зборі інформації, її перевірці, отриманні довідок з садочка та школи, яку відвідував і відвідує малолітній ОСОБА_6 , довідки про стан здоров`я дитини, хто, коли, і як часто займався лікуванням та реабілітацією дитини - інваліда; проаналізовано інформацію щодо вчинення відповідачем насильства в сім`ї. Одержані докази, щоОСОБА_3 неодноразово вчиняв насильство щодо матері малолітнього ОСОБА_5 , що стверджується наявними кримінальними провадженнями. Представники органу опіки відвідували місце проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 . Комісією було попереджено відповідача про обстеження житлових умов завчасно. При обстеженні виявлено, що за вказаною адресою проживають батьки відповідача Під час обстеження житлових умов відповідача встановлено: квартира двохкімнатна, місце для дитини не облаштовано; в квартирі брудно, в ній проживають батьки ОСОБА_3 ; мати відповідача на час обстеження перебувала в Республіці Польща; довідки про дохід та засобів для існування ОСОБА_3 комісії не надав; пояснив, що періодично їздить на заробітки в Польщу, по місцю проживання не працює; на час його перебування за кордоном син ОСОБА_6 може бути з його батьками, відповідачу не відомо в якій школі навчається син і хто класний керівник його класу. Комісією встановлено, ОСОБА_5 є дитиною-інвалідом, потребує більшого, ніж звичайні діти, професійного догляду, постійної уваги, проходження курсів індивідуальної реабілітації, дієти, медикаментозного лікування, що раніше лікуванням дитини інваліда займалась мама ОСОБА_4 , а зараз займається ОСОБА_1 , батько жодного разу не цікавився здоров`ям сина та необхідністю його лікування та реабілітації.ОСОБА_5 підтвердив, що хоче проживати з ОСОБА_1 .

На підставі встановленого комісія прийшла до висновку, що позивачем створено усі умови для навчання дитини, підготовки до самостійного життя, зокрема: забезпечено його необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; надано дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; повне сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; виявлення інтересу до її внутрішнього світу; створенно необхідні умови для отримання нею освіти; в будинку облаштована окрема кімната для малолітнього ОСОБА_6 , зі всім необхідним умовами для повноцінного проживання та навчання дитини, забезпечено комп`ютером, підручниками, створено умови для індивідуального навчання з вчителями. В будинку чисто, затишно, до дитини ставлення як до рідного сина. Панує атмосфера любові і взаєморозуміння. Позивач постійно удосконалює свої знання як опікун, пройшов курс кандидатів в опікуни, згідно рекомендації має можливість взяти на виховання дитину. Стан його здоров`я задовільний. Пенсіонер, отримує пенсію, працює електриком в ДП «Львіввугілля», фінансово забезпечений. Має змогу утримувати малолітнього ОСОБА_5 та вже більше 6 років його утримує та проявляє турботу до нього.

Комісія після дослідження та перевірки усіх наявних документів, довідок, актів обстеження житлових умов, характеристик, довідок з поліції, враховуючи стан здоров`я дитини, заслухавши виступи членів комісії, встановила факт умисного ухилення батька від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття нею повної загальної освіти. З урахуванням винної, триваючої (більше 6 років) поведінки ОСОБА_3 , максимально враховуючи інтереси малолітнього ОСОБА_5 , комісією прийнято колегіальне рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_3 свідомо нехтує своїми обов`язками батька і не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, зокрема не забезпечує матеріальною допомогою, не цікавиться навчанням дитини, не створює жодних умов для нормального спілкування з дитиною.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дитини не є обов`язковим для суду (частини п`ята, шоста статті 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити свою поведінку. Доводи відповідача, що йому чиняться перешкоди у спілкуванні з сином, не підтверджені жодними доказами. Разом з тим, є встановленим, що він не звертався до органу опіки та піклування для забезпечення його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Заяву про встановлення порядку спілкування з дитиною вперше ОСОБА_3 подав до органу опіки та піклування під час апеляційного розгляду цієї справи 2 березня 2023 року.

Підстави для неврахування висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 судом не встановлені.

Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, виконання своїх батьківських обов`язків, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Також є встановленим, що позивач створив усі умови для повноцінного фізичного і духовного розвитку дитини, його навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; надає дитині доступу до культурних га інших духовних цінностей; сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; виявляє інтерес до внутрішнього світу ОСОБА_5; створює усі необхідні умови для отримання дитиною освіти.

Статтею 243 СК України передбачено, що над дітьми, позбавленими батьківського піклування, які не досягли чотирнадцяти років, встановлюється опіка. Позивач відповідає вимогам до особи, яка може бути опікуном відповідно до ст.244 цього Кодексу.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Керуючись: ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 червня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначити опікуном малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2023 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Мікуш Ю.Р. ___________________ Р.В. Савуляк