Ухвала

30 березня 2023 року

м. Київ

справа № 204/7246/13-ц

провадження № 61-4375ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Єрнаміо Консалтінг ЛТД, ОСОБА_2 , про зміну порядку та способу виконання рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 23 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум»)

про поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Красногвардійський районний суд міста Дніпропетровська своїм рішенням від 30 січня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Не погодившись з рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2014 року, ОСОБА_1 оскаржив його

в апеляційному порядку.

Апеляційний суд Дніпропетровської області своєю ухвалою від 08 квітня 2014 року рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2014 року залишив без змін.

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2014 року.

Красногвардійський районний суд міста Дніпропетровська своїм рішенням від 23 березня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 30 січня 2014 року задовольнив.

Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська

від 30 січня 2014 року скасував у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав незаконними накази від 20 серпня 2013 року № 1075к

та від 09 вересня 2013 року № 1021к про звільнення ОСОБА_1 з посади керуючого відділенням № 1406 ПАТ «Банк Форум» на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України та поновив ОСОБА_1 на посаді керуючого відділенням № 1406 ПАТ «Банк Форум».

Стягнув з ПАТ «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 09 вересня 2013 року

по 23 березня 2018 року включно у розмірі 526 228,84 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди суму - 5 000 грн, а всього - 531 228,84 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Допустив до негайного виконання рішення в частині задоволених вимог про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Не погодившись з рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 23 березня 2018 року, ПАТ «Банк Форум» в особі виконуючого обов`язки Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Волощука І. Г. оскаржило його в апеляційному порядку.

Дніпровський апеляційний суд своєю постановою від 19 червня 2019 року рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська

від 23 березня 2018 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з постановою Дніпровського апеляційного суду

від 19 червня 2019 року, ОСОБА_1 оскаржив її в касаційному порядку.

Верховний Суд своєю постановою від 02 червня 2021 року ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2018 року

та від 25 вересня 2018 року, ухвалу від 05 лютого 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2019 року скасував, справу направив до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Дніпровський апеляційний суд своєю постановою від 30 листопада

2021 року рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 23 березня 2018 року залишив без змін.

У січні 2022 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Єрнаміо Консалтінг ЛТД, ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про зміну порядку та способу виконання рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 23 березня 2018 року.

Красногвардійський районний суд міста Дніпропетровська своєю ухвалою від 12 вересня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну порядку та способу виконання рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 23 березня 2018 року відмовив.

Дніпровський апеляційний суд своєю постановою від 02 березня 2023 року ухвалу Красногвардійський районний суд міста Дніпропетровська

від 12 вересня 2022 року залишив без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що вказаний у заяві порядок та спосіб виконання рішення фактично змінює рішення суду по суті, оскільки може призвести до зміни способу захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України, який не був предметом розгляду у суді та суперечить закону. Суди вказали, що ФГВФО не є правонаступником ПАТ «Банк Форум», а лише здійснював владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку та виплати відшкодування за вкладами в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Щодо вимог заявника про зміну порядку та способу виконання рішення шляхом солідарного стягнення з Єрнаміо Консалтінг ЛТД та

ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 зазначених сум, то суди виходили з того, що акціонерне товариство, як юридична особа, самостійний суб`єкт цивільних відносин, відповідає за своїми зобов`язаннями самостійно, і той факт, що акціонери товариства мають корпоративні права щодо нього, не дає підстав для покладення на них відповідальності за боргами такого акціонерного товариства.

23 березня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2023 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до пункту 26 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відстрочення і розстрочення, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал суду першої інстанції про відстрочення і розстрочення, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення після їх перегляду в апеляційному суді (пункт 26 частини першої статті 353 ЦПК України), у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

З огляду на вищевикладене та в силу наведених положень ЦПК України, не може бути предметом перегляду у касаційному порядку й постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за наслідками перегляду ухвал суду першої інстанції щодо відстрочення і розстрочення, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 18/1544-10 (провадження

№ 12-127гс18) та ухвалі Верховного Суду від 22 листопада 2022 року у справі № 204/3281/16 (провадження № 61-11403ск22).

Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» та від 18 листопада 2010 року

у справі «Мушта проти України», право на доступ до суду не є абсолютним

і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг на рішення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, згідно зі статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальні фільтри, закріплені у статті 389 ЦПК України, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами цивільного судочинства.

У постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних «фільтрів» не порушує право на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, можна стверджувати, що введення процесуальних «фільтрів» допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує право доступу до правосуддя.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2023 року слід відмовити.

При цьому, вказівка у резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2023 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішення

не підлягають перегляду в касаційному порядку згідно з вимогами

ЦПК України.

З наведених обставин не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390

та 392 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частиною другої статті 394, статтею 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Єрнаміо Консалтінг ЛТД, ОСОБА_2 , про зміну порядку та способу виконання рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 23 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 12 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2023 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук