Провадження № 4-с/643/9/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2023 Суддя Московського районного суду м. Харкова Мельникова І.Д. розглянувши скаргу ОСОБА_1 , особа, дії (бездіяльність) якої оскаржується: Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро В`ячеславович, стягувач КП « Харківські теплові мережі» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м. Харкова з вказаною скаргою.

Вказана скарга підлягає поверненню з огляду на наступне.

Відповідно до скарги, заявник просить суд:

Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В.» щодо

- винесення постанови про арешт коштів боржника ( ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) від 03.04.2023 року , ВП № 71395980, які містяться на рахунку для зарахування зарплатних (цільових) витрат;

- винесення постанови від 03.04.2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №71395976;

- звернення стягнення на кошти боржника ( списання коштів з рахунків) ( ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), які знаходилися на рахунку для зарахування зарплатних ( цільових) виплат, у виконавчому провадженні №71395980;

- безпідставного стягнення 1738,12 грн. з боржника ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2 ).

Визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В., щодо

-Не закінчення виконавчих проваджень №71395980 та №71395976 у передбачений законом строк.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. скасувати постанову від 03.04.2023 року ( у виконавчому провадженні 71395980 про арешт коштів боржника) та постанову від 03.04.2023 року ( у виконавчому провадженні №71395976 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження).

Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншою посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, зі скаргою, в порядку ст. 447 ЦПК України, на дії /бездіяльність державного виконавця сторона виконавчого провадження може звернутися лише у випадку, якщо такі дії/бездіяльність допущені при виконанні судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень в цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 р. скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченої положеннями ЦПК. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватись положення ЦПК.

Згідно із частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Такий висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 19.05.2021 р. по справі №180/377/20.

В той же час, в порядку ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пункт 4 ч. 3 статті 175 ЦПК України передбачає, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, спосіб захисту прав, або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб захисту прав та інтересів, який не суперечить закону.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадку, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог, про що постановлюється ухвала.

Згідно ч. 4 ст. 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належать розглядати в порядку різного судочинства.

Тобто вимоги в частині визнання дій виконавця щодо винесення постанови від 03.04.2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 71395976 та зобов`язання виконавця скасувати цю постанову підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Заявником об`єднано вимоги, які підлягають розгляду в порядку передбаченим Розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Цивільного процесуального кодексу України, шляхом подання скарги на дії державного виконавця, та в порядку розгляду адміністративного судочинства, а об`єднання цих вимог в одному провадженні є недопустимим в силу положень цивільного процесуального законодавства, оскільки передбачає інший порядок розгляду такої категорії справ та дотримання певної форми звернення з такими вимогами до суду, що зумовлює застосування положень п. 2 ч .4 ст. 185 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення скарги.

Керуючись ст.175, п.2 ч.4 ст. 185, ст. 188, ст. ст. 259-260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 повернути заявнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Д. Мельникова