печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Підпалого В.В.,

при секретарі - Лимарь К.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Гук В.С.,

представника ДУ «Городищенська виправна колонія № 96» - Дмитрук І.М.,

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, Державної установи «Городищенська виправна колонія № 96» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, Державної установи «Городищенська виправна колонія № 96» про відшкодування моральної шкоди.

Крім того, у своєму позові ОСОБА_1 заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно керівництва ДУ «Городищенська виправна колонія № 26», а саме начальника та першого заступника начальника даної установи.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2018 року за правилами загального позовного провадження відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

В підготовчому засіданні 25.09.2023 року на обговорення поставлено питання про перехід до розгляду справи по суті.

Позивач та його представник щодо призначення справи до судового розгляду по суті не заперечували.

Представник відповідача ДУ «Городищенська виправна колонія № 96» щодо призначення справи до судового розгляду по суті не заперечував.

Представник Міністерства юстиції України та представник Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України в підготовче засідання не з`явилися, про дату час та місце засідання повідомлялися належним чином, у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши думку учасників підготовчого засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі вжиття таких заходів без наміру власника відчужити майно та заборона його відчуження жодним чином не впливає на правовий статус прав і законних інтересів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Позивача просить суд накласти арешт на рухоме та нерухоме майно керівництва ДУ «Городищенська виправна колонія № 26», а саме начальника та першого заступника начальника даної установи.

Разом з тим, матеріали справи не містять належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Крім того, при підготовці справи до судового розгляду проведені підготовчі дії, визначені ч. 2 ст. 197 ЦПК України, разом з тим відзив на позовну заяву відповідачем надіслано не було, свою позицію щодо розгляду справи, відповідач не виклав.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

На підставі викладеного, суд вважає, що у підготовчому засіданні вирішено питання про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, а тому підготовче засідання підлягає закриттю, а справа призначенню до судового розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 189, 196-198, 200, 260, 261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Закрити підготовче провадження та призначити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, Державної установи «Городищенська виправна колонія № 96» про відшкодування моральної шкоди до судового розгляду по суті на 10.10.2023 року о 11 год. 30 хв.

Роз`яснити учасникам провадження, що подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення є їхнім правом. У разі їх ненадання у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Підпалий