КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/759/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023року місто Київ

справа № 753/7936/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року, повний текст рішення складено 11 жовтня 2022 року та на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року, ухвалені під головуванням судді Комаревцевої Л.В. у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2022 року позивачі звернулися до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просили зобов`язати Обслуговуючий кооператив «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст»:

надати погодження (нотаріально засвідчене) ОСОБА_1 щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 , землекористувачем якої є Обслуговуючий кооператив «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст»;

надати погодження (нотаріально засвідчене) ОСОБА_2 щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,0722 га за адресою: АДРЕСА_1 , землекористувачем якої є Обслуговуючий коопертив «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст».

В мотивування вимог посилалися на те, що вони 10 жовтня 2016 року набули у спільну сумісну власність подружжя садовий будинок АДРЕСА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 31860255 Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Разумової О.І.

Вказували, що з 2015 року вони намагаються отримати безоплатно (приватизувати) земельні ділянки під садовим будинком, ними були замовлені та виконавцем виготовлені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність: ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0722 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначали, що протягом 2017-2018 року вони отримали висновки про непогодження технічної документації, які оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Однією з причин відмови в погодженні є відсутність згоди землекористувача земельної діялянки.

Посилалися на те, що вжовтні 2018 року ОСОБА_1 стало відомо, що його садовий будинок знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер :96:472:0101, що перебуває в оренді ОК «Ентузіаст» згідно договору оренди від 11 квітня 2018 року №386 та 25 жовтня 2018 року позивач звернувся до власника орендованої земельної ділянки з заявою, в які просив Київську міську раду припинити право оренди ОК «Ентузіаст», відповідно до договору оренди землі від 11 квітня 2018 року №386, на земельну ділянку кадастровий номер :96:472:0101, шляхом дострокового розірвання даного договору оренди землі.

Листом від 05 грудня 2018 року №057-08/К-4964-5228 Департаменту земельних ресурсів КМДА позивач повідомлений про відмову в припиненні оренди (достроковому розірванні договору оренди).

Вказували, що в лютому 2021 року позивачу ОСОБА_1 стало відомо, що земельну ділянку площею 1,6678 га (кадастровий номер :96:472:0101) поділено на 27 земельних ділянок, вказані земельні ділянки накладаються на земельну ділянку, на якій знаходиться садовий будинок АДРЕСА_2 , власниками якого є позивачі.

Зазначали, що Головним Управлінням Держгеокадастру у місті Києві внесені відомості до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером :96:472:0101 право оренди на яку, як вважають позивачі, набуто з порушенням вимог закону, а наявність запису про державну реєстрацію вказаної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі перешкоджає позивачам в подальшому присвоїти власній земельній ділянці кадастровий номер.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року заяву відповідача Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

В решті вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції необгрунтовано, ігноруючи зміст доказів наданих позивачем зробив висновок про їх недостовірність, оскільки копії заяв позивачів до відповідача мають докази надсилання поштою, описи вкладення, чеки.

Вказував, що суд першої інстанції не взяв до уваги: заяви позивачів до Київської міської ради які є складовими проектів землеустрою; технічний паспорт на будинок, проекти зелеустрою виготовлені ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОК «СДК «Ентузіаст», ОК «МАГНОЛІЯ», картографічні, геодезичні, реєстраційні, технічні документи, яких встановлюють місцезнаходження нерухомого майна позивачів та земельних ділянок які намагаються приватизувати позивачі як власники садового будинку саме на земельних ділянках (ділянці) яка перебуває в оренді відповідача.

Зазначав, що у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував, обставину, що садовий будинок позивачів перебуває на земельній ділянці, якою користується ОК СДК «Ентузіаст».

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суду не надано належних доказів підтверджуючих витрати Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив«Ентузіаст» на оплату витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови у стягненні заявлених витрат на правову допомогу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 доводи апеляційних скарг підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач ОК «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

А відтак, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у його відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачів, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що скарга на рішення підлягає задоволенню частково, а скарга на додаткове рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 червня 1991 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.

14 березня 2014 року ТОВ Техінвентаризація» виготовлено технічний паспорт на садовий будинок АДРЕСА_2 за замовленням ОСОБА_1 .

Згідно довідки голови правління ОК «Магнолія» №21 від 03 лютого 2014 року ОСОБА_1 є членом ОК «Магнолія», користувачем ділянки № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 , на якій він господарським способом збудував у 1991 році садовий будинок.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна - садовий будинок АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1

06 вересня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Київської міської ради з клопотаннями щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га, повідомили про те, що земельною ділянкою користуються більше 25 років.

02 жовтня 2017 року ФОП ОСОБА_4 затверджено завдання на виконання робіт щодо розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_4 .

02 жовтня 2017 року затверджено завдання ФОП ОСОБА_4 на виконання робіт щодо розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для ведення садівництва по АДРЕСА_1 .

10 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Київської міської ради із повідомленням про те, що вона не отримала рішення щодо розгляду її звернення та повідомила про те, що розпочала розробку проекту землеустрою, додала копію договору про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 02 жовтня 2017 року.

10 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Київської міської ради із повідомленням про початок розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, додав копію договору №2/10/17-3 від 02 жовтня 2017 року про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За результатами розгляду звернення від 31 жовтня 2017 року щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у місті Києві було надано довідку від 08 листопада 2017 року, в якій зазначено, що документи, які посвідчують право власності/користування на вказану земельну ділянку за юридичними та фізичними особами у порядку встановленому постановою КМУ від 09 вересня 2009 року №1021 територіальним органом центрального органу виконавчої влади у сфері земельних відносин - не реєструвались. Рішення щодо передачі її у власність чи користування за юридичними та фізичними особами - відсутні. Відповідно до генерального плану забудови міста Києва, земельна ділянка належить до території житлової садибної забудови.

08 листопада 2017 року в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у м. Києві за результатами розгляду звернення від 31 жовтня 2017 року щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 зазначила про те, що документи, які посвідчують право власності/користування на вказану земельну ділянку за юридичними та фізичними особами у порядку встановленому постановою КМУ від 09 вересня 2009 року №1021 територіальним органом центрального органу виконавчої влади у сфері земельних відносин - не реєструвались. Відповідно до генерального плану забудови м. Києва, земельна ділянка належить до території житлової садибної забудови.

16 січня 2018 року ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 складено акт прийому-передачі межових знаків на зберігання щодо земельної ділянки по АДРЕСА_4 .

16 січня 2018 року ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 складено акт прийому-передачі межових знаків на зберігання щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі вказували на те, що в травні 2021 року вони звернулись до ОК «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» із заявами, в яких просили надати згоду на припинення оренди частини земельної ділянки за адресою: будинок АДРЕСА_5 , що перебуває в оренді ОК «Ентузіаст» згідно договору оренди від 11 квітня 2018 року №386, однак жодної відповіді не отримали. Зазначали, що їх право на безперешкодне користування земельною ділянкою та отримання земельної ділянки у власність підлягають судовому захисту в обраний ними спосіб, а саме шляхом зобов`язання Обслуговуючий кооператив «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст»:

надати погодження (нотаріально засвідчене) ОСОБА_1 щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 , землекористувачем якої є Обслуговуючий кооператив «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст»;

надати погодження (нотаріально засвідчене) ОСОБА_2 щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,0722 га за адресою: АДРЕСА_1 , землекористувачем якої є Обслуговуючий коопертив «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст».

На підтвердження своїх вимог позивачі, у тому числі, надали заяви адресовані ОК «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст».

Як вбачається з заяви ОСОБА_2 , яка адресована ОК «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст», заявник просила надати згоду на припинення оренди частини земельної ділянки площею 0,0772 га, за адресою: будинок АДРЕСА_5 , що перебуває в оренді ОК «Ентузіаст» згідно договору оренди від 11 квітня 2018 року №386.

З чеку АТ «Укрпошта» та вкладення у цінний лист вбачається, що вказана заява була направлена на адресу ОК «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст»29 травня 2021 року. Проте доказів отримання вказаної заяви ОК «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» матеріали справи не містять.

ОСОБА_1 21 липня 2022 року направив на адресу ОК «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» заяву, в якій просив надати згоду на припинення оренди частини земельної ділянки площею 0,12 га, за адресою: будинок АДРЕСА_2 , що перебуває в оренді ОК «Ентузіаст» згідно договору оренди від 11 квітня 2018 року №386. Доказів отримання вказаної заяви ОК «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» матеріали справи також не містять.

У позовній заяві позивачі вказували, що жодної відповіді на заяви вони не отримали.

Колегія суддів звертає увагу на те, що заява ОСОБА_1 була направлена на адресу ОК«Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» 21 липня 2022 року, при цьому 28 липня 2022 року позивачі вже звернулися з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини;

ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

Статтею 142 ЗК України передбачено, що припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу.

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню.

Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов'язаний з'ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов'язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 11вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц.

Розглядаючи справу, суд має з'ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19січня 2021 року у справі №916/1415/19).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Київської міської ради IV сесія VIII скликання від 06 липня 2017 року №759/2921 Про передачу обслуговуючому кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» земельних ділянок у мікрорайоні Осокорки Дарницького району м. Києва для ведення колективного садівництва 11 квітня 2018 року між Київською міською радою та Обслуговуючим кооперативом «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» укладено договір оренди №386 на земельну ділянку площею 1,6678 га (кадастровий номер :96:472:0101) у мікрорайоні Осокорки Дарницького району м. Києва.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна - земельна ділянка, кадастровий №:96:472:0101 площею 1,6678 га належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради, орендарем є Обслуговуючий кооператив «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст».

Таким чином, на даний час Обслуговуючий кооператив «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» орендує земельні ділянки у мікрорайоні Осокорки Дарницького району м. Києва на підставі договорів оренди та відповідно його право користування зареєстровано в Державному реєстрі.

Виходячи з правових норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що оскільки Законом не встановлено обов`язку землекористувача подати нотаріально посвідчену згоду на припинення права користування земельною ділянкою, отже вимоги позивачів про зобов`язання Обслуговуючий кооператив «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» надати погодження (нотаріально засвідчене) щодо передачі у власність земельної ділянки площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 , землекористувачем якої є Обслуговуючий кооператив «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» та площею 0,0722 га за адресою: АДРЕСА_1 , землекористувачем якої є Обслуговуючий коопертив «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» не є ефективним способом захисту їх прав, так як їх задоволення не призведе до відновлення порушеного права позивачів.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» про зобов`язання вчинити дії.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вказував на те, що докази, додані позивачами до позовної заяви (а.с. 23, а.с. 27) не містять дати та підпису звернення до Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» щодо погодження землекористувачем передачі у власність земельної ділянки площею 0,12 га за адресою АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.0722 га за адресою АДРЕСА_1 у травні 2022 року, тому не є достовірними відповідно до ст.79 ЦПК України. За наданими доказами не вбачається, від частини якої саме земельної ділянки має відмовитись відповідач, чи дійсно садовий будинок позивачів перебуває на земельній ділянці, якою користується ОК СДК «ЕНТУЗІАСТ». Доказів звернення до Київської міської ради з приводу оформлення спірних земельних ділянок суду не надано.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким мотивуванням суду першої інстанції, виходячи з вищевикладеного.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника позивачів на рішення слід задовольнити частково, оскаржуване рішення змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

14 жовтня 2022 року відповідач звернувся до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі №753/7936/22 та просив стягнути з позивачів витрати на правничу допомогу в розмірі 30000 грн.

Ухвалюючи додаткове рішення про часткове задоволення заяви відповідача ОК «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» про стягнення судових витрат та стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОК «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн., суд першої інстанції виходив з критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування відповідачем надано: договір №15/08-22 про надання правової допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг, квитанцію №33763.

Відповідно до п.3.1 договору №15/08-22 про надання правової допомоги, укладеного між адвокатом Кузьміним Д.Л., з однієї сторони та ОК СДК «Ентузіаст», з другої сторони - за розгляд справи у суді першої інстанції клієнт зобов`язується сплатити адвокату вартість юридичних послуг, що надаються в розмірі 20000 грн. не пізніше 120 днів після закінчення розгляду справи у суді першої інстанції. Вказана ціна послуг є фіксованою та не залежить від обсягу наданих адвокатом послуг клієнту за договором, результатів судового спору та форми закінчення судового провадження.

Згідно з п.3.2 договору, у випадку постановлення судом першої інстанції рішення по суті спору про відмову у позові клієнт крім вартості послуг відповідно до п.3.1 Договору також зобов`язується сплатити адвокату «гонорар успіху» у фіксованому розмірі 10 000 грн. у строк, встановлений п.3.1 договору.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг, складеним між адвокатом Кузьміним Д.Л., з однієї сторони та ОК СДК «Ентузіаст», сторонами підтверджено додаткову сплату «гонорару успіху».

17 жовтня 2022 року представник позивачів надіслав до суду першої інстанції клопотання, відповідно до якого заперечував щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу. Вказав на те, що додані до заяви про ухвалення додаткового рішення докази не містять підтвердження оплати адвокатських послуг, адвокат Кузьмін Д.Л. не брав участі в розгляді справи і не виготовив жодного процесуального документа, тому розмір правової допомоги не є співмірним з обсягом наданої правової допомоги.

Беручи до уваги складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, не відповідності критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суду не надано належних доказів підтверджуючих витрати Обслуговуючого кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» на оплату витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови у стягненні заявлених витрат на правову допомогу, колегія суддів відхиляє, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив додаткове рішення, що відповідають вимогам закону, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 жовтня 2022 року змінити, шляхом викладення мотивувальної частини рішення суду в редакції цієї постанови.

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 січня 2023 року.

Головуючий:

Судді: