ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року м. Чернівці

справа № 727/11005/22

провадження №22-ц/822/318/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 лютого 2023 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 березня 2023 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар Миколи Вікторовича

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В.

Скаргу обґрунтувала наступнім. 11.11.2022 року нею було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження № 70167665 від 26.10.2022 року, винесену приватним виконавцем Доготар М.В. виконавчого округу Чернівецької області, на підставі виконавчого листа №2-1628 виданого 26.01.2011 року Шевченківським районним судом м. Чернівців про стягнення заборгованості у розмірі 116760,55 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.03.2010 року становить 931666,76 грн.

Вважала, що винесенням даної постанови, приватним виконавцем Доготар М.В. порушені її права та інтереси, оскільки на момент винесення оскаржуваною постанови про відкриття ВП № 70167665 від 26.10.2022 року вже існували обставини, які забороняли приватному виконавцю Доготар М.В. проводити виконавчі дії, так як він працює менше трьох років, а отже Постанову ВП № 70167665 від 26.10.2022 року про відкриття виконавчого провадження він виніс без належних повноважень. Крім того в постанові зазначено : «Стягнути заборгованість у розмірі 116760.55 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.03.2010 року становить 931666,76 грн. Стягнути витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120 грн. та 1700 грн. витрат по сплаті судового збору» без зазначення рахунку, хоча в виконавчому листі в резолютивній частині рішення вказано: «Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ЗАТКБ «Приватбанк», в особі директора Чернівецької філії «ПриватБанку» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 116760.55 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ, станом на 15.03.2010 року становить 931666,76 грн. та сплачені витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120, грн. та 1700 грн. та, в повернення витрат по сплаті судового збору».

Оскаржувана постанова про відкриття ВП № 70167665 від 26.10.2022 року винесена за виконавчим листом № 2-1628 виданим 26.01.2011 року, не значиться за якою заявою (яким числом подана) та чи подана вона належним стягувачем.

Посилаючись на зазначені обставини, скаржник просила визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В неправомірними, щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №70167665 від 26.10.2022 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь стягувача АТ КБ «Приватбанк» на підставі виконавчого листа № 2-1628 виданого 26.01.2011 року Шевченківського районним судом м. Чернівців; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70167665 від 26.10.2022 року, яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготар В.М.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 лютого 2023 року в задоволенні вимог за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В., а саме визнанні дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. щодо винесення постанови від 26.10.2022 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 70167665 та скасування постанови від 26.10.2022 року про відкриття виконавчого провадження (ВП № 70167665), винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. відмовлено.

Додатковим рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 березня 2023 року заяву адвоката Шешуряк В.Т., що представляє інтереси відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду від 8 лютого 2023 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скасувати додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 березня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 грн та відмовити в задоволенні заяви.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 своїй апеляційній скарзі зазначає, що постанова державного виконавця їй не надсилалася, а про її наявність вона дізнався лише 10.11.2022 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження. Натомість судом при з`ясування обставин по справі і перевірки їх доказами, установлено, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 було направлено державним виконавцем 26.10.2022р. за № 7726 на адресу: АДРЕСА_1 , а представник стягувача отримав її 26.10.2022року; з даних трекінгу поштового зв`язку видно, що відправлення прийнято 27.10.2022року, а вручено - 11.11.2022року. Таким чином, суд виходячи з досліджених доказів в їх сукупності та з урахуванням наведених вимог закону (нормам процесуального права) та правових позицій Верховного не вбачає наявності підстав для поновлення ОСОБА_1 пропущеного строку звернення до суду зі скаргою.

Вважає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином матеріали справи, так як в скарзі чітко зазначено, що ОСОБА_1 , отримала 11.11.2022 року Постанову про відкриття виконавчого провадження № 70167665 від 26.10.2022 року з ідентифікатором для доступу, що підтверджує копія конверта та витяг з Укрпошти.

З матеріалами ВП № 70167665 від 26.10.2022 р. ознайомилась 10.11.2022 року, що підтверджує заява ОСОБА_1 в матеріалах ВП № 70167665, а не матеріалів справи, як це було зазначено судом першої інстанції.

В суд ОСОБА_1 звернулась 22.11.2022 року, а не 29.11.2022 року ( як це дослідив суд першої інстанції). В матеріалах справи є підтвердження - конверт з печаткою Укрпошти про прийняте відправлення 22.11.2022 року та штрихкодом 301.

Отже, в суд ОСОБА_1 звернулась в строки, що передбаченні чинним законодавством, тобто на протязі 10 робочих днів, як це передбачено ч.5 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», про це було зазначено в скарзі, а не з пропуском 9 днів, як це було неналежним чином досліджено судом першої інстанції і призвело до незаконної відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Суд не розглянув скаргу по суті та не дослідив належно всі докази по справі, а помилково зробив висновок про пропущення строку звернення до суду зі скаргою.

З 10.11.2022 року плюс 10 робочих днів, це строк на оскарження припадає на 24.11. 22 року, а ОСОБА_1 подала скаргу 22.11.2022 року.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції не дослідив належним чином матеріали справи та прийшов до помилкового висновку про задоволення заяви адвоката Шешуряк В.Т.

Заяву ОСОБА_3 подала до суду 13.02.2023 року, а не в суді до судових дебатів, як це передбачено чинним законодавством.

ОСОБА_1 було подано клопотання про відмову в задоволенні заяви адвоката Шешуряк В.Т. про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 2000 грн. Однак, в додатковому рішенні суд неправдиво зазначив, що від інших учасників процесу заяв, клопотань не поступило.

Апелянт вважає, що відсутність документально підтверджених витрат на правову допомогу та відсутність акту приймання-передачі наданих послуг, є підставою для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відшкодування таких витрат.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало заперечення, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції та додаткове рішення першої інстанції - без змін.

Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. подав до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, відмовити апелянту у скасуванні додаткового рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 березня 2023 року.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 10.11.2022 року ОСОБА_1 звернулася до приватного виконавця Доготар М.В. з письмовою заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 70167665, про що свідчить її заява.

26.10.2022 року в рамках ВП 70176765 приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. винесено 26.10. 2022 року постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом (виконавчий лист) 2-1628 від 26.01.20211 року виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці, стягувачем в якому вказано АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 116760.55 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ, станом на 15.03.2010 року становить 931666,76 грн., сплачені витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120, грн. та 1700 грн. судового збору.

Підставою для відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем послужила письмова заява представника АТ КБ «ПриватБанк» Рокіщук М., в якій остання просила в інтересах Банку, внаслідок часткового списання боргу, станом на 07.03. 2022 року стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 7423,88 доларів США та судові витрати.

З даних досліджених в Інформаційній довідці вбачається, що приватний виконавець Доготар М.В. відкрив виконавче провадження за заявою стягувача.

В рамках виконавчого провадження ВП 70167665 від 10.11. 2022 року виконавцем Доготар М.В. було винесено постанову про арешт боржника, яка ніким з сторін виконавчого провадження не оскаржувалася.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пропустила, визначений строк для подання скарги, з відповідним клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку не зверталася, тому зробив висновок, що в задоволенні вимог за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В., а саме визнанні дій приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготар М.В. щодо винесення постанови від 26.10.2022 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 70167665 та скасування постанови від 26.10.2022 року про відкриття виконавчого провадження (ВП № 70167665) слід відмовити.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

З огляду на статтю 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. (ч.1, 3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав.

Аналізуючи вказану норму колегія суддів вважає, що обмеження строком, встановленим ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», стосується лише оскарження рішень та дій виконавця та посадових осіб органів ДВС.

Ураховуючи викладене, можна дійти висновку, що ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до ст.449 ЦПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримала 11.11.2022 року Постанову про відкриття виконавчого провадження № 70167665 від 26.10.2022 року з ідентифікатором для доступу, що підтверджує копія конверта та витяг з Укрпошти.

З матеріалами ВП № 70167665 від 26.10.2022 р. ознайомилась 10.11.2022 року, що підтверджує заява ОСОБА_1 в матеріалах ВП № 70167665.

В суд ОСОБА_1 звернулась 22.11.2022 року направивши скаргу поштою, а не 29.11.2022 року як зазначив суд першої інстанції.

В матеріалах справи є підтвердження - конверт з печаткою Укрпошти про прийняте відправлення 22.11.2022 року та штрихкодом 301.

Отже, в суд ОСОБА_1 звернулась в строки, що передбаченні чинним законодавством, тобто на протязі 10 робочих днів, як це передбачено ч.5 ст.74 Законом України «Про виконавче провадження».

Висновки суду, що скаржник звернулася із пропуском 9 днів і не просила його поновити, є помилковими, оскільки строк не пропущено.

Зазначені доводи апелянта є обгрунтованими і колегія суддів з ними погоджується.

Суд не розглянув скаргу по суті та не дослідив належно всі докази по справі, а помилково зробив висновок про пропущення строку звернення до суду зі скаргою.

Вказані обставини свідчать про необхідність надання ОСОБА_1 можливості захистити свої права у суді.

Судом неповно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, що відповідно до положень ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також не вирішення окремих процесуальних питань, зокрема, розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 16.04.2018 у справі № 923/631/15.

Враховуючи, що ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню, відповідно слід скасувати і додаткове рішення суду від 1 березня 2023 року про стягнення витрат на правничу допомогу.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Зі змісту ч. 1 ст. 379 ЦПК України вбачається, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до положень п. 1, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст.374, 376, 379, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 лютого 2023 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 березня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак