КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7491/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Диби О.В.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

встановив:

У вересні 2021 року до суду звернулось ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач є власником будинку гуртожитку, об`єкту нерухомості загальною площею 3002,4 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 працював на посаді головного інспектора посту охорони №6 відділу організації і забезпечення охорони відділення банку в м. Києві та Київській області управління охорони Департаменту технічної і фізичної безпеки банку з 11 серпня 2010 року по 30 грудня 2015 року.

Вказує, що на період роботи відповідачу виділена кімната № НОМЕР_1 в будинку-гуртожитку, розмір якої складає 26,1 кв.м, де останній проживає на теперішній час.

21 лютого 2017 року ПАТ "Промінвестбанк" прийняв розпорядження № 70-р, яким встановив тарифи на проживання в будинку-гуртожитку. На момент прийняття тарифів відповідач не працював у банку, проте при звільненні зобов`язувався добросовісно та вчасно платити і просив не виселяти його із орендованого житла. Оскільки ОСОБА_1 на дату прийняття розпорядження не являвся працівником банку, тому із березня 2017 року входить до категорії «Всі інші категорії» і тариф складає 2 000,00 грн щомісячно.

01 червня 2018 року ПАТ "Промінвестбанк" прийняв розпорядження № 226-р, яким збільшив тарифи за проживання і з червня 2018 року відповідач повинен вносити плату в розмірі 4 400,00 грн.

Вказує, що відповідач свої зобов`язання не виконує та сплачує частково за проживання, внаслідок чого за період з червня 2018 року по червень 2021 року виник борг у сумі 109 600,00 гривень.

Вказує, що банк не є комунальним підприємством, а лише споживачем житлово-комунальних послуг, а тому на підставі Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання послуг проводиться споживачам відповідно до умов договору.

ОСОБА_1 у безпосередніх договірних відносинах з постачальниками житлово-комунальних послуг не перебуває, відповідні договори не укладав. Проте, у гуртожитку проживає у відособленому приміщенні, в однокімнатній квартирі, де є санвузол, коридор, кухня, балкон та кімната, розмір якої складає 18 м2, всього загальна площа 26,1 м2 та отримує в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а тому повинен сплачувати (фіксований тариф, в який входять всі витрати на житлово-комунальні послуги (електроенергія, теплоенергія, холодна вода та водопостачання, дератизація та дезінфекція, вивіз сміття, водопостачання, ремонт та тех. обслуговування ліфтів, витрати на обслуговування прибудинкової території, електроосвітлення не тільки житлових кімнат, а й приміщень загального користування, зовнішнє освітлення та ін. - залежно від квадратних метрів кімнати).

В свою чергу ПАТ "Промінвестбанк" забезпечує експлуатацію будинку гуртожитку на підставі укладених договорів з підприємствами виробниками/виконавцями комунальних послуг та уклав такі договори з основними постачальниками комунальних послуг.

З посиланням на статтю 625 ЦК України вказує, що розмір інфляційних втрат становить 26 765,13 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ "Промінвестбанк" відшкодування комунальних витрат, послуг з утримання будинку та споруд, прибудинкової території з червня 2018 року по червень 2021 року в сумі 109 600,00 гривень, інфляційне збільшення 26 765,13 гривень, а всього 136 365,13 гривень.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що 20 червня 2022 року судом повернуто без розгляду клопотання про приєднання доказів від 27 січня 2022 року, у якому банк просив приєднати до матеріалів справи: технічний паспорт на будинок квартирного типу; акти приймання-передачі товарної продукції; рахунки про оплату активної енергії; акти приймання-передачі природного газу; акти приймання-передачі послуг; акти здачі-прийняття робіт.

Зазначає, що згідно технічного паспорту площа квартири АДРЕСА_2 складає 26,1 м2, проте суд в оскаржуваному рішенні послався на копію ордеру на житлову площу №25 АВ від 01 липня 2011 року, зазначивши при цьому, що розмір кімнати №408 складає площу 13,2 м2.

Вказує, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не взято до уваги розпорядження №2-9/1-р від 25 січня 2016 року та №169/1-р від 13 квітня 2017 року, якими проведено аналіз витрат на утримання будинку гуртожитку та підвищено тарифи.

Вказує, що не погоджується з мотивами відмови у задоволенні позову, оскільки позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів.

Вказує, що не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо пропуску позовної давності з червня 2018 року по вересень 2018 року, оскільки довідкою про розмір заборгованості підтверджується внесення відповідачем коштів у період з березня 2017 року по вересень 2018 року.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

18 квітня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшоа відзив адвоката Лук`янця В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу.

Щодо доводів апеляційної скарги про невзяття до уваги розпорядження №2-9/1-р від 25 січня 2016 року та №169/1-р від 13 квітня 2017 року, яким проведено аналіз витрат на утримання Будинку гуртожитку підвищено тарифи, відповідач зазначає, що аналіз витрат банку не входить до спірного періоду (з вересня 2018 року по червень 2021 року).

Зазначає, що не заперечує проти того, що отримує комунальні послуги.

Вказує, що за період з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2021 року відповідач сплатив на раххунок позивача 49 200,00 гривень, що відповідає даним довідки про розмір заборгованості ОСОБА_1 , наданої позивачем. Окрім того, 1300,00 гривень було сплачено за червень 2021 року. Відтак за розрахунковий період відповідачем на рахунок позивача сплачено 50 500,00 гривень.

Звертає увагу, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на оплату вартості житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Мотивуючи наведеним, просить суд оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши в задоволенні позову, суд першої інстанцї врахував заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, а також те, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 15 вересня 2021 року, тобто після спливу позовної давності. Суд зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості за період з червня 2018 року до вересня 2018 року у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності.

Разом з цим, суд зазначив, що усього за період з вересня 2018 року по червень 2021 року відповідачем сплачено позивачу 50500 грн. Відповідач сплачував кошти, виходячи з розміру житлової площі кімнати, яку займає на підставі виданого йому ордеру, та відповідно по якій отримує послуги, тобто з 13,2 м2, у зв`язку з чим ним сплачено за спожиті житлово-комунальні послуги та за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у повному обсязі.

Суд зазначив, що жодних доказів, на підставі яких суд може визначити розмір коштів, які були витрачені позивачем на утримання кімнати відповідача з вересня 2018 року матеріали справи не містять, як і спростування наданих відповідачем пояснень та доказів.

Установлено, що ПАТ "Промінвестбанк" є власником об`єкту житлової нерухомості - гуртожитку загальною площею 3002,4 кв.м, жилою площею 1714,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Якименко В.О., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №267896933 від 28 липня 2021 року (том 1 а.с.14-16).

ОСОБА_1 працював у ПАТ "Промінвестбанк" на посаді головного інспектора посту охорони №6 відділу організації і забезпечення охорони відділень банку в м. Києві та Київській області управління охорони Департаменту технічної і фізичної безпеки банку. Згідно даних наказу №3165-к від 28 грудня 2015 року відповідач звільнений 30 грудня 2015 року у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників за частиною 1 статті 40 КЗпП України.

Згідно даних ордеру на житлову площу №25 серія АВ від 01.07.2011, виданого ПАТ «Промінвестбанк», ОСОБА_1 проживає у кімнаті №408 (площею 13,2 кв.м) вказаного вище гуртожитку (том 2 а.с.194).

З даних розпорядження ПАТ «Промінвестбанк» «Щодо встановлення тарифів на проживання в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» від 21 лютого 2017 року № 70-р установлено, що з метою збільшення доходів та впорядкування щомісячної вартості категорій мешканців гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено з 01 березня 2017 року тарифи на проживання в гуртожитку в залежності від категорії мешканців та займаної ними площі, зокрема, при площі кімнати 13,2 м2 інші мешканці сплачують 2000,00 гривень, при площі 18,0 м2 інші мешканці сплачують 2500 грн (том 1 а.с. 20-22).

Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» «Щодо затвердження тарифів на проживання в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» від 01 червня 2018 року № 226-р, встановлено з 01 червня 2018 року тарифи на проживання в гуртожитку в залежності від категорії мешканців та займаної ними площі, зокрема, при площі кімнати 25,6 м2 інші мешканці сплачують 4400 грн, при площі 32,6 м2 інші мешканці сплачують 5600 гривень (том 1 а.с. 26-27).

Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» №80-р від 03 березня 2017 року затверджено нові Правила внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» (том 1 а.с.31-38).

Згідно пункту 2.2 Правил внутрішнього розпорядку в гуртожитку ПАТ "Промінвестбанк" (далі - Правила) установлено, що особа, якій надається місце в гуртожитку, зобов`язана, зокрема, ознайомитись з Правилами, з Інструкцією про заходи пожежної безпеки та з Інструкцією по організації пропускного і внутрішньооб`єктового режиму в гуртожитку. Ознайомлення з цими документами проводиться під розпис.

Пунктом 4.2 цих Правил визначено обов`язок мешканця гуртожитку проводити оплату за проживання у гуртожитку на рахунок Банку. Банк має право в односторонньому порядку змінювати вартість проживання, комунальних послуг в залежності від цінової політики в державі, вартості енергоносіїв тощо.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано договір про постачання електричної енергії споживачу (том 1 а.с. 43-53); заяву-приєднання №3412083ПУ від 01 грудня 2018 року до договору про постачання електричної енергії споживачу (ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (том 1 а.с. 54-57); договір про постачання природного газу №3.3.159.5 від 01 січня 2020 року, укладеного між "КиївГазЕнерджи" та ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (том 1 а.с. 58-59); заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (том 1 а.с. 63); договір про постачання теплової енергії у гарячій водів від 26 червня 2018 року (том 1 а.с.64-76); договір №3.3.159.5 на постачання природного газу Балансоутримачу від 13 серпня 2015 року (том 1 а.с.77-80); договір розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовим) №231410 від 22 квітня 2016 року (том 1 а.с. 81-91); договір №01959/5-10 на послуги водопостачання та водовідведення №09-398/10 від 28 лютого 2003 року (том 1 а.с. 92-96); договір про надання послуг по збиранню, вивезенню та захороненню побутових відходів №205009/14 від 01 квітня 2011 року (том 1 а.с. 97-102); договір № 240023 на постачання електричної енергії у гарячій воді від 21 жовтня 2003 року (том 1 а.с. 102-109); договір № 3412083 на користування електричною енергією з попередньою оплатою від 18 грудня 2001 року, договір на користування електричною енергією з додатками (том 1 а.с. 110-131); договір № 58/1198-10 про співпрацю виконавця послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) з Балансоутримувачем під час надання послуг з централізованого постачання холодної (питної) води та приймання стічних вод (з використанням внутрішньо будинкових мереж) від 01 липня 2014 року (том 1 а.с.132-138); договір на надання послуг з технічного обслуговування ліфтів № Д2 40 0187 за 2014 рік (том 1 а.с.145-147); акти приймання передачі послуг (том 1 а.с. 157 - том 2 а.с. 137).

З даних довідки про розмір заборгованості ОСОБА_1 , виданої директором ПАТ "Промінвестбанк" убачається, що розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 01 липня 2021 року становить 109 600,00 гривень (том 1 а.с. 28).

Згідно даних квитанції №57086724 від 19 липня 2021 року ОСОБА_1 сплачено 1300 гривень. У графі призначення платежу вказано "за проживання у гуртожитку за червень 2021 року" (том 1 а.с. 195).

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг (стаття 4 цього Закону).

Відповідно до статті 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (центральне постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів. Освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд ( заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84 (який був чинний станом на день виникнення спірних правовідносин та до 02 січня 2019 року) визначено, що гуртожитки за своїм призначенням поділяються на два види: для проживання окремих осіб (жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах); для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні однієї сім`ї).

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ цього Положення особи, які проживають в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до пунктом 7 розділу ІІІ Положення особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженим власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, яка проживає в гуртожитку.

Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

За таких умов мешканці гуртожитку оплачують вартість комунальних послуг, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також інші послуги, якщо вони надаються за згодою мешканців гуртожитку та оплачуються на договірних засадах.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживачів оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності письмової форми укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до пункту 15 Примірного положення про користування гуртожитками, затверженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 498, яке набуло чинності 26 червня 2018 року, особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає:

витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами);

інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відмовивши в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з червня 2018 року до вересня 2018 року суд зробив висновок, що позивачем пропущено позовну давність.

Згідно з положенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Нормою частини 3 статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення частини 3 статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Такий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.

Установлено, що у відзиві на позов відповідачем заявлено про застосування позовної давності в частині вимог про стягнення заборгованості за період з 01 червня 2018 року по 15 вересня 2018 року.

З матеріалів справи убачається, що позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути заборгованість за період з червня 2018 року по червень 2021 року у розмірі 109 600,00 гривень.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач посилався на розпорядження «Щодо затвердження тарифів на проживання в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» від 01 червня 2018 року № 226-р, згідно якого встановлено з 01 червня 2018 року тарифи на проживання в гуртожитку, вказавши, що відповідач за проживання в гуртожитку має сплачувати 4 400,00 гривень.

Згідно даних ордеру на житлову площу №25 серія АВ від 01 липня 2011 року, виданого ПАТ «Промінвестбанк», ОСОБА_1 проживає у кімнаті №408 (площею 13,2 кв.м). Інших належних доказів про розмір кімнати, наданої відповідачу для проживання та в якій відполвідач фактично проживає, матеріали справи не містять.

Розпорядженням ПАТ «Промінвестбанк» «Щодо встановлення тарифів на проживання в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» від 21 лютого 2017 року № 70-р установлено з 01 березня 2017 року тарифи на проживання в гуртожитку в залежності від категорії мешканців та займаної ними площі, зокрема, при площі кімнати 13,2 м2 інші мешканці сплачують 2000,00 гривень.

Згідно даних довідки про розмір заборгованості, доданої позивач до позовної заяви, відповідачем сплачувались грошові кошти за проживання у гуртожитку.

Так, за період з червня 2018 року по червень 2021 року відповідачем сплачено 56 500 гривень.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги в частині того, що відповідач з червня 2018 року має сплачувати 4 400 гривень за проживання в гуртожитку та зазначає про таке.

В обґрунтування цієї суми позивач посилається на розпорядження ПАТ «Промінвестбанк» «Щодо затвердження тарифів на проживання в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» від 01 червня 2018 року № 226-р, яким з 01 червня 2018 року установлено тарифи на проживання в гуртожитку в залежності від категорії мешканців та займаної ними площі, зокрема, при площі кімнати 25,6 м2 інші мешканці сплачують 4400 грн. При цьому, додаток до вказаного розпорядження не містить в переліку кімнати площею 13,2 м2. Суд звертає увагу, що згідно даних ордеру відповідачу надано кімнату для проживання площею 13,2 кв.м., інших даних матеріали справи не містять.

За таких обставин колегія суддів робить висновок, що розпорядженням №226-р від 01 червня 2018 року не змінено розмір тарифу за проживання у кімнаті площею 13,2 м2.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що площа кімнати №408 складає 26,1 м2, а не 13,2 м2 колегія суддів відхиляє, як такі, що не підтверджені жодними доказами.

Ураховуючи недоведеність заявленої позивачем до стягнення суми за період з червня 2018 року по вересень 2018 року, відсутні підстави для застосування позовної давності, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Суд першої інстнації на викладене уваги не звернув.

Разом з цим, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріали справи не містять визначення іншого тарифу для кімнати площею 13,2 кв.м., ніж згідно розпорядження ПАТ «Промінвестбанк» «Щодо встановлення тарифів на проживання в гуртожитку ПАТ «Промінвестбанк» від 21 лютого 2017 року № 70-р.

З даних довідки про розмір заборгованості убачається, що до червня 2019 року відповідач сплачував кошти у повному обсязі, а саме у липні 2018 року - 2 000,00 гривень, у серпні - 4000,00 гривень, у вересні - 2000,00 гривень, у жовтні - 2000,00 гривень, у грудні 4000,00 гривень, з січня 2019 року по травень 2019 року - по 2000,00 гривень щомісячно.

Починаючи з червня 2019 року, відповідачем частково сплачувались кошти за комунальні послуги періодично з надлишком.

Так, згідно даних довідки за період з червня 2019 року року по червень 2021 року ОСОБА_1 мав сплатити 50 000,00 гривень. З матеріалів справи убачається, що за вказаний період відповідачем сплачено 32 500,00 гривень.

За таких обставин, за період з червня 2019 року по червень 2021 року відповідач має заборгованість за комунальні послуги у розмірі 17 500,00 гривень (50 000 гривень - 25 (к-сть місяців) * 2000,00 гривень (тариф) - 32 500,00 гривень (сплачено відповідачем за цей період)).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, за період з червня 2019 року по червень 2021 року інфляційні втрати становлять 1 981,15 гривень. Розрахунок [Сукупний індекс інфляції] = 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% = 111,321% (за період Червень 2019 - Травень 2021)

[Інфляційні нарахування] = 17 500,00 грн. (сума боргу) ? 111,321% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 17 500,00 грн. (сума боргу) = 1 981,15 грн.

За встановлених обставин, колегія суддів висновує, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: у розмірі 17 500,00 гривень - заборгованості за оплату комунальних послуг, 1 981,15 гривень - інфляційні втрати, а всього 19 481,15 гривень.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Установлено, що за результатом розгляду справи у суді апеляційної інстанції позовні вимоги позивача задоволено на 14,3%. Відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 324,61 гривень, за подачу апеляційної скарги 486,92 гривень.

Відповідно до сттатті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 17 500,00 гривень - заборгованості за оплату комунальних послуг, 1 981,15 гривень - інфляційні втрати, а всього стягнути 19 481,15 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, 324,61 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, 486,92 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.А. Нежура

В.В. Соколова