ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» листопада 2023 року

м. Харків

справа № 639/7329/20

провадження № 22ц/818/2172/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю. М., Яцини В.Б.

за участю секретаря Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», представниця позивача Збицька Е. П.,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 серпня 2023 року в складі судді Рубіжного С.О.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який в подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що 25 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та батьком відповідачів ОСОБА_3 укладено кредитний договір № МL-705/154/2008, відповідно до якого та на підставі кредитної заявки банк надав позичальнику кредит в сумі 34 702,85 швейцарських франків.

Того ж дня в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 між ним та банком укладено договір іпотеки № РМL-705/154/2008, за умовами якого ОСОБА_3 передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві приватної власності.

У подальшому 29 червня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, а 07 липня 2010 року - договір про відступлення права вимоги № б/н, за умовами яких до нього перейшло право вимоги за вищевказаними договорами кредиту та іпотеки.

Вказав, що ОСОБА_3 умови договору не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором.

Зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 листопада 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму боргу за кредитним договором № ML-705/154/2008 від 25 березня 2008 року у розмірі 1 383 419, 46 грн. Вказане рішення суду дотепер не виконано, жодних стягнень не проводилось.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Вказав, що про смерть позичальника йому стало відомо лише 19 лютого 2018 року зі слів родичів померлого. 19 березня 2018 року він направив до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємців про погашення заборгованості за кредитним договором № ML-705/154/2008 від 25 березня 2008 року. Зазначена вимога зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за № 326. На її підставі заведено спадкову справу № 126/2018.

Зазначив, що 24 липня 2020 року йому стало відомо про видачу 10 липня 2020 року свідоцтва про право на спадщину на належну спадкодавцю квартиру АДРЕСА_1 , дітям померлого: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , по частці кожному.

Вказав, що після смерті позичальника до його спадкоємців перейшли обов`язки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки.

Просив у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № МL-705/154/2008 від 25 березня 2008 року у загальному розмірі 1 383 419, 46 грн, у тому числі: 279 357,67 грн -заборгованість за тілом кредиту, 36 320,38 грн заборгованість з нарахованих та не сплачених відсотків за користування кредитними коштами, 1 067 741,41 грн заборгованість з нарахованої пені на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , якої належить ОСОБА_1 та друга - ОСОБА_2 на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину, загальною площею 31,0 кв м, житловою площею 24,5 кв м шляхом проведення електронного аукціону у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за ціною, визначеною при примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; судові витрати покласти на відповідачів.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 серпня 2023 року, у якому ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року виправлено описку, у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заочне рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вважав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ним порушено строк пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника, передбачений статтею 1281 ЦК України, адже він дізнався про смерть позичальника 19 лютого 2018 року зі слів його родичів. 19 березня 2018 року направив до нотаріальної контори вимогу до спадкоємців, на підставі якої заведено спадкову справу. У липні 2020 року йому стало відомо про прийняття спадщини відповідачами. 18 листопада 2020 року він звернувся до суду з позовом. Отже, він пред`явив вимогу до спадкоємців двічі: через місяць після того, як дізнався про смерть боржника, та через чотири місяці після того, як дізнався про прийняття спадщини, тож право вимоги за іпотечним договором ним не втрачено.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» необхідно задовольнити, заочне рішення суду скасувати.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач втратив право вимоги за договором іпотеки, оскільки пропустив строк пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, передбачений статтею 1281 ЦК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ML-705/154/2008, за умовами якого позичальник отримав у банку кредит в розмірі 34 702,85 швейцарських франків строком до 27 березня 2023 року, і сплатою процентів у розмірі 5,99 % річних (а. с. 10-11 том 1).

У забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором 25 березня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки № SR-811-705/154/2008 (а. с. 12 том 1).

Крім того, у забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язань перед банком за кредитним договором між ним та банком укладено договір іпотеки № РМL-705/154/2008, за умовами якого ОСОБА_3 передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування від 07 березня 2008 року (а. с. 13-20 том 1).

Пунктом 6.2. договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати боржником будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення будь-якого із зобов`язань за статтею 5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України.

29 червня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля, за умовами якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором № МL-705/154/2008 від 25 березня 2008 року щодо боржника ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з додатку № 1 до договору (а. с. 31- 38 том 1).

Крім того, 07 липня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., за № 6231, за яким Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання, зокрема, за іпотечним договором № РМL-705/154/2008 від 25 березня 2008 року, що підтверджується витягом з додатку до договору (а. с. 39 43 том 1).

Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги кредитора та іпотекодержателя до боржника-іпотекодавця ОСОБА_3 за кредитним договором № МL-705/154/2008 та іпотечним договором № РМL-705/154/2008 від 25 березня 2008 року.

ОСОБА_3 умови кредитного договору належним чином не виконувались, у зв`язку з чим у липні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до нього та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 листопада 2013 року позовні вимоги Tовариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Tовариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором ML-705/154/2008DD25.03, заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам, пеню за несвоєчасне повернення суми кредиту у розмірі 1 383 419,46 грн та судові витрати по 1720,50 грн (а. с. 21-22 том 2).

Як зазначає позивач, вказане рішення суду не виконане.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а. с. 23 том 1).

19 березня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» направив до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємців ОСОБА_3 про погашення заборгованості за кредитним договором ML-705/154/2008 від 25 березня 2008 року (а. с. 24-25 том 1).

У вимозі товариство зазначив, що про смерть ОСОБА_3 йому стало відомо 19 лютого 2018 року.

Зазначена вимога зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за № 326 та на її підставі 20 березня 2018 року заведено спадкову справу № 126/2018, що підтверджується листом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори від 20 березня 2018 року № 723/02-14, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20 березня 2018 року та копією спадкової справи (а. с. 26, 27, 111-142 том 1).

19 червня 2020 року дружина спадкодавця ОСОБА_5 звернулась до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про те, що спадщину після смерті чоловіка вона не прийняла та не неї не претендує (а. с. 116 том 1).

Діти спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10 липня 2020 року подали до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори заяву про те, що спадщину після смерті батька ОСОБА_3 вони прийняли, оскільки на час її відкриття були неповнолітні. У заяві вказано, що нотаріус повідомив їм про претензію кредитора та роз`яснив обов`язок задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості спадкового майна. Просили видати їм свідоцтва про право на спадщину (а. с. 117 том 1).

10 липня 2020 року державним нотаріусом Другої Харківської міської нотаріальної контори видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , 1967 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частку його сину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та частку його дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина складається з квартири АДРЕСА_1 , належної спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 07 березня 2008 року за реєстровим №890 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною Л.П. Право власності спадкоємців зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 29-30, 136, 137 том 1).

10 липня 2020 року державним нотаріусом направлено повідомлення на адресу Tовариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , по частці кожному (а. с. 28, 141, 142 том 1).

Зі звіту про оцінку майна від 12 травня 2023 року вбачається, що ринкова вартість двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , складає 449 400,00 грн (а. с. 19-34 том 2).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як передбачено статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами другою четвертою статті 1281 ЦК України у редакції на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги .

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У статті 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17, постановах Верховного Суду від 28 листопада 2022 року у справі № 552/2979/20, від 13 вересня 2023 року у справі № 756/7022/18.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника, пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю так і через нотаріуса.

Вимогами статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 мав заборгованість за кредитним договором від 25 березня 2008 року у розмірі 1 383 419,46 грн, яку стягнуто заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 листопада 2013 року. Судове рішення не виконано, заборгованість не погашено.

Зобов`язання ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором забезпечено іпотекою за укладеним ним 25 березня 2008 року іпотечним договором, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Про смерть ОСОБА_3 товариство дізналось 19 лютого 2018 року зі слів його родичів. Зазначене матеріалами справи не спростовується, доказів зворотного суду не надано.

Після цього, у передбачений статтею 1281 ЦК України шестимісячний строк, а саме 19 березня 2018 року, позивач звернувся до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори за останнім місцем проживання боржника з вимогою до спадкоємців ОСОБА_3 за кредитним договором від 25 березня 2008 року, у якій просив повідомити спадкоємців померлого про наявність його претензії та повідомити йому коло спадкоємців. Отже, ним реалізовано відповідне право.

Із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину діти ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до нотаріуса 10 липня 2020 року. При цьому, нотаріусом повідомлено їх про наявність претензії кредитора, що підтверджується змістом їхньої заяви. Того ж дня нотаріусом видано їм свідоцтва про право на спадщину квартиру, яка є предметом іпотеки за договором від 25 березня 2008 року, про що направлено відповідне повідомлення Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».

Отже, позивачу лише у липні 2020 року стало відомо про коло осіб (спадкоємців), які прийняли спадщину та до яких необхідно звертатись з вимогою. 18 листопада 2020 року товариство подало позовну заяву до суду з вимогою до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки.

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» не втратив право пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника та іпотекодавця ОСОБА_3 - відповідачів у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 грудня 2021 року у справі № 509/240/17.

З урахуванням наведеного висновок суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк звернення до спадкоємців з вимогою, є помилковим.

Встановивши обставини справи та оцінивши зібрані у справі докази, колегія суддів дійшла висновку про набуття відповідачами як спадкоємцями статусу іпотекодавців та наявність підстав для звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру для погашення заборгованості у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

На підставі викладеного заочне рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позов та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено, з відповідачів на його користь підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 5 255,00 грн (2 102,00+3 153,00), по 2 627,50 грн з кожного.

Керуючись ст.ст.367, 368, ст.374, ст.376, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № МL-705/154/2008 від 25 березня 2008 року у загальному розмірі 1 383 419, 46 грн, у тому числі: 279 357,67 грн -заборгованості за тілом кредиту, 36 320,38 грн заборгованості з нарахованих та не сплачених відсотків за користування кредитними коштами, 1 067 741,41 грн заборгованості з нарахованої пені на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , якої належить ОСОБА_1 та друга - ОСОБА_2 на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину, загальною площею 31,0 кв м, житловою площею 24,5 кв м шляхом проведення електронного аукціону у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за ціною, визначеною при примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 5 255,00 грн судового збору за подачу позову та апеляційної скарги по 2 627,50 грн з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 15 листопада 2023 року.