Справа номер 488/4244/21 Головуючий суду першої інстанції Чернявська Я. А.
Провадження номер 22-ц/812/1122/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Коломієць В. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О. С.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2023 року, ухвалене о 15 год 15 хв під головуванням судді Чернявської Я. А. у приміщенні суду у м. Миколаєві, повний текст якого складено цього ж дня, за позовом Виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Миколаївська управляюча компанія», Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Виконкому Миколаївської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Миколаївська управляюча компанія», Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради, про визнання права користування житловим приміщенням, визнання наймачами житла, скасування рішення про відмову у зміні договору найму, зобов`язання змінити договір найму житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року Виконком Миколаївської міської ради подав до суду позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Обґрунтовуючи свій позов, Виконком зазначав, що у власності Миколаївської міської територіальної громади перебуває вищезазначений гуртожиток. Кімната №315 гуртожитку була надана у користування ОСОБА_5 .

У 2017 році ОСОБА_5 помер, внаслідок чого був знятий з реєстрації за вказаною адресою.

Обстежуючи кімнату №315, представники ТОВ «Перша Миколаївська управляюча компанія» виявили, що у ній проживають відповідачі, місце проживання яких у цьому приміщенні не зареєстровано, ордер на проживання не видавався.

При зверненні відповідачів з проханням змінити договір найму зазначеної кімнати їм було відмовлено.

Посилаючись на зазначені обставини, Виконком Миколаївської міської ради просив задовольнити його позовні вимоги.

Відповідачі проти задоволення позову Виконкому заперечували і просили відмовити у його задоволенні, подали зустрічний позов, в якому просили: 1) визнати їх членами сім`ї ОСОБА_5 ; 2) встановити факт, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у січні 2016 року були заселені ОСОБА_5 (батьком ОСОБА_1 ) до кімнати АДРЕСА_1 та проживали разом із ним до моменту його смерті; 3) визнати право ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користування кімнатою АДРЕСА_1 ; 4) визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 наймачами цієї кімнати у гуртожитку; 5) визнати протиправним та скасувати рішення Виконкому Миколаївської міської ради №468 від 10 червня 2020 року про відмову позивачам у зміні договору найму кімнати №315 у гуртожитку по АДРЕСА_2 ; 6) зобов`язати Виконком Миколаївської міської ради змінити договір найму кімнати №315 у гуртожитку по АДРЕСА_2 , зазначивши наймачами цього житла ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі за зустрічним позовом зазначали, що ОСОБА_5 є рідним батьком ОСОБА_1 , який у 2002 році на підставі ордеру виданого Миколаївським глиноземним заводом, отримав право на проживання у кімнаті АДРЕСА_1 .

17 грудня 2002 року ОСОБА_5 зареєстрував у цій кімнаті місце свого проживання та мешкав у ній до дня своєї смерті.

У січні 2016 року ОСОБА_5 запропонував їм постійно проживати у його кімнаті разом із ним.

Після чого ОСОБА_5 звернувся до управляючої компанії КП СКП «Гуртожиток» для отримання дозволу на проживання своїх рідних у його кімнаті. Комунальним підприємством йому було повідомлено про відсутність необхідності в отриманні окремого дозволу на проживання його сім`ї у кімнаті та роз`яснено його право на приватизацію житлової площі.

12 липня 2016 року ОСОБА_5 звернувся до відділу приватизації управляючої компанії із заявою про приватизацію кімнати гуртожитку. Однак до вирішення цієї заяви по суті він помер.

Позивачі неодноразово зверталися до Виконкому із заявою про визнання їх наймачами кімнати у гуртожитку та зміну договору найму житла, що дозволило б їм стати на квартирний облік Миколаївської міської ради для забезпечення сім`ї житлом відповідно до встановлених норм.

Однак їх заяви не передавалися на розгляд Виконкому Миколаївської міської ради та залишалися без задоволення на етапі їх вивчення працівниками Виконкому та створених при ньому комісій.

У зв`язку з цим на підставі позову ОСОБА_1 постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року визнано протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради та її виконавчого комітету, яка полягала у нерозгляді заяв ОСОБА_1 від 11 липня та 16 серпня 2018 року про зміну договору найму кімнати №315 у гуртожитку по АДРЕСА_2 , а також у ненаданні повної відповіді на поставлені нею питання.

Позивачі за зустрічним позовом вказували, що у 2021 році вони дізнались про те, що рішенням Виконкому від 10 червня 2020 року їм було відмовлено у зміні договору найму кімнати з посиланням на відсутність у заявників документів, які б підтверджували проживання разом з попереднім наймачем відповідно до ст.106 Житлового кодексу України.

Зазначене рішення Виконкому на їх думку є незаконним, оскільки прийнято без врахування наданих органу місцевого самоврядування документів, які підтверджували факт проживання заявників з попереднім наймачем.

Окремо ОСОБА_1 вказувала на те, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті свого батька, а тому враховуючи його заяву про приватизацію кімнати у гуртожитку, вона набула право на вказану кімнату. Втрата органами Миколаївської міської ради заяви її батька про приватизацію кімнати не звільняє цей орган від розгляду питання відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просили задовольнити їх позов.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2023 року у задоволенні позову Виконкому Миколаївської міської ради відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діють у своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано, що позивачі за зустрічним позовом є членами сім`ї ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт їх постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , починаючи з січня 2016 року і по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у кімнаті АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що наявними у справі доказами доведено, що позивачі ОСОБА_6 є членами сім`ї ОСОБА_5 . Вони проживали разом із ним з січня 2016 року по 29 квітня 2017 року. Після смерті ОСОБА_5 продовжили проживати у кімнаті АДРЕСА_1 .

За такого суд вважав необґрунтованими вимоги Виконкому про їх виселення та доведеними вимоги за зустрічним позовом про визнання ОСОБА_6 членами сім`ї ОСОБА_5 і встановлення факту їх постійного проживання з ним з січня 2016 року.

Інші вимоги зустрічного позову суд вважав безпідставними.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , діючи у власних інтересах та інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення їх позовних вимог щодо визнання за ними права користування кімнатою АДРЕСА_1 ; визнання протиправним та скасування рішення Виконкому №468 від 10 червня 2020 року про відмову ОСОБА_1 у зміні договору найму зазначеної вище кімнати; визнання права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 бути наймачами кімнати; зобов`язання Виконкому змінити договір найму кімнати № 315 по АДРЕСА_2 , вказавши наймачами приміщення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи свою скаргу, апелянти вказували, що суд неправильно розтлумачив норми матеріального права та помилково і неповно оцінив подані сторонами докази, що призвело до ухвалення хибного рішення про відмову у задоволенні їх позовних вимог.

Узагальнені доводи та заперечення осіб, які подали відзиви на апеляційну скаргу

Виконком Миколаївської міської ради проти задоволення апеляційної скарги заперечував, зазначаючи про її безпідставність.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

11 грудня 2002 року ОСОБА_5 Миколаївським глиноземним заводом було надано направлення №20058, на підставі якого його було заселено до кімнати АДРЕСА_1 17 грудня 2002 року та здійснено його реєстрацію за цією адресою (а.с.53-55).

У січні 2016 року до кімнати вселилися ОСОБА_1 донька ОСОБА_5 , ОСОБА_2 зять та їх донька ОСОБА_7 , 2014 р.н. (а.с.51, 57, 59). У 2020 році до вказаної кімнати було вселено доньку ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з журналом КП СКП «Гуртожиток» по приватизації 12 липня 2016 року було здійснено запис: 12.07.2016 АДРЕСА_3 ОСОБА_5 (а.с.60).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с.61). 02 листопада 2017 року він був знятий з реєстрації.

27 липня 2017 року П`ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_5 на підставі заяви ОСОБА_1 (а.с.176, 177).

Згідно з довідкою ТОВ «Першої Миколаївської управляючої компанії» від 25.08.2021 кімната АДРЕСА_1 не приватизована та не є службовою (а.с.8).

У 2017 та 2018 роках ОСОБА_1 зверталася до Миколаївського міського голови із заявами про визнання її наймачем кімнати та надання дозволу на зміну договору найму.

Рішенням громадської комісії з житлових питань при Виконкомі Миколаївської міської ради від 25 липня 2018 року №15 ОСОБА_1 відмовлено у наданні кімнати АДРЕСА_1 . Рішення цієї ж комісії від 19 липня 2017 року з цього ж питання залишено без змін.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року визнано протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради та її Виконавчого комітету щодо не розгляду заяв ОСОБА_1 від 11 липня та 16 серпня 2018 року про зміну договору найму кімнати гуртожитку, а також ненадання повної відповіді на поставлені у заявах питання. Миколаївську міську раду зобов`язано надати ОСОБА_1 відповідь на її заяви від 11 липня та 16 серпня 2018 року та винести на розгляд Виконкому та розглянути питання про зміну договору найму кімнати АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконкому Миколаївської міської ради від 10 червня 2020 року №468 ОСОБА_1 відмовлено у зміні договору найму зазначеної вище кімнати у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують проживання разом із попереднім наймачем відповідно до ст.106 Житлового кодексу України (а.с.11).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 02 листопада 1999 року на праві спільної часткової власності належить частина однокімнатної квартири АДРЕСА_4 загальною площею 31,40 кв.м, житловою площею 19,10 кв.м. ОСОБА_2 у власності житла немає.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , 2014 р.н., та ОСОБА_4 , 2020 р.н. зареєстровані у квартири АДРЕСА_4 . ОСОБА_2 зареєстрований у будинку АДРЕСА_5 .

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У частині першій статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з нормами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини другої статті 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з нормами статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з частиною першою статті 130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Глави ІІІ Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 27.04.2015 №84, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 липня 2015 р. за № 778/27223, яке діяло з 19.08.2015 по 02.01.2019, особи, які проживають у гуртожитку, мають право у разі проживання в приміщенні, що перебуває у їх відособленому користуванні, без згоди власника вселити своїх малолітніх чи неповнолітніх дітей, а за згодою власника вселити до такого приміщення свою дружину або чоловіка, дітей, які досягли вісімнадцяти років, а також батьків.

Отже вселитися до спірного приміщення у 2016 році на законних підставах ОСОБА_1 , яка є повнолітньою донькою наймача ОСОБА_5 , та її родина могли тільки за згодою власника гуртожитку.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що власник гуртожитку не надавав згоди на вселення ОСОБА_6 до кімнати АДРЕСА_1 , а відтак у них не виникло право на проживання у вказаному приміщенні. За таких умов їх вимоги про визнання за ними права користування кімнатою АДРЕСА_1 , визнання права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 бути наймачами кімнати, зобов`язання Виконкому змінити договір найму кімнати № 315 по АДРЕСА_2 , вказавши наймачами приміщення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не підлягають задоволенню як необґрунтовані.

Такої ж думки був Верховний Суд при розгляді справи №369/3947/16, яку виклав у постанові від 18 травня 2020 року.

Враховуючи викладене відсутні підстави і для визнання протиправним та скасування рішення Виконкому Миколаївської міської ради №468 від 10 червня 2020 року про відмову ОСОБА_1 у зміні договору найму кімнати №315 у гуртожитку по АДРЕСА_2 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи, що висновок суду щодо розгляду оскаржених позовних вимог є правильним, однак мотиви не відповідають обставинам справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні їх позовних вимог змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 липня 2023 рокув частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють в своїх інтересах та в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Виконкому Миколаївської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, визнання наймачами житла, скасування рішення про відмову у зміні договору найму, зобов`язання змінити договір найму житлового приміщення змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді В. В. Коломієць

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 15 листопада 2023 року.