ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7498/23 Справа № 201/8626/22 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

27 липня 2023 року м.Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді-доповідача Демченко Е.Л., ознайомившись із апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2023 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2023 року у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві відмовлено.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві звернулося до суду з апеляційною скаргою.

До апеляційної скарги долучено клопотання про звільнення від сплати судового збору в якому заявник, посилаючись на статтю 8 Закону України «Про судовий збір», просить звільнити від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки перебуває у скрутному майновому стані та не має можливості на час подання апеляційної скарги сплатити судовий збір. Вказує, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету України та кошти на оплату судового збору не передбачені.

Вивчивши доводи клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 0940/2276/18 (постанова від 14 січня 2021 року) сформулювала такий висновок. Положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої наведеної статті Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Разом з цим, Велика Палата констатувала, що юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату.

Апеляційним судом враховано, що Закон України «Про судовий збір» визначає порядок сплати судового збору, встановлює ставки, які залежать від змісту позовних вимог (майнового, немайнового характеру), інших заяв процесуального характеру, статусу особи позивача (юридична, фізична особа).

Наведений Закон визначає обов`язок особи, яка звертається до суду за захистом свого майнового, немайнового права та/або обов`язку, здійснити сплату судового збору. Такий обов`язок справляння судового збору є законним фінансовим обмеженням та убезпечує від надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Враховуючи наведені норми національного законодавства, практику Верховного Суду та рішень ЄСПЛ щодо обов`язку учасника справи здійснити сплату судового збору у визначеному законом розмірі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені Головним управлінням пенсійного фонду України в м.Києві доводи є декларативними, не підтверджені жодними доказами, тому судовий збір у розмірі 3 721 грн. 50 коп. не становить для заявника надмірний тягар, а тому підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати суд не встановив.

Апеляційна скарга яка підлягає залишенню без руху, оскільки:

- за подання апеляційної скарги не сплачено судовий збір.

Згідно з підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI (із змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року 2147-VIII) ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За подачу апеляційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3 721 грн. 50 коп. за реквізитами:

Отримувач коштівГУК у Дн-кiй обл/Шев.р/ 22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37988155
Банк отримувачаКазначейство України (ЕАП)
Код банку отримувача (МФО)899998
Рахунок отримувачаUA0004628
Код класифікації доходів бюджету22030101

призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпровський апеляційний суд (м. Дніпро) (назва суду, де розглядається справа). При заповненні платіжного документа у графі «Код платника» платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Частиною 2 ст. 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України.

Зважаючи на зазначене, суд апеляційної інстанції надає строк, що дорівнює 10 дням з моменту отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме для надання оригіналу квитанції про оплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в м.Києві в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 червня 2023 року- залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних недоліків - не пізніше 10 днів з дня отримання ухвали. Повідомити апелянта, що усунення недоліків необхідно вчинити шляхом надання оригіналу квитанції про оплату судового збору.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Л.Демченко