Справа № 201/3460/22
Провадження 2/201/628/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

при секретарі Ковтун К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного банку «Югтокобанк» про скасування заборони відчуження нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 , але позивач як спадкоємець не може оформити свої спадкові права через наявність заборони, накладеної державним реєстратором Державного нотаріального архіву, номер 4862495 від 24.04.2007р., архівний номер 23132DNIPER1, архівна дата 15.08.1997р., дата виникнення 20.09.1996р., № реєстру 2568-21, внутр № ЕЕ292А5Е50, коммент. 41.

Просить скасувати зазначений запис про заборону та припинити накладене обтяження.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив, відзиву не подав.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 9).

Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної після його смерті, його спадкоємцем за заповітом є позивач, яка оформила свої права на спадщину крейсерську вітрильну яхту «Тарпан», попередня назва судна «Тарпан», 1994 року побудови, та грошові кошти (а.с.77,79).

Постановою від 19.07.2021р. приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої І.О. (а.с.82) позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.03.1993р., виданого трестом «Дніпротрансбуд» (а.с.86), у зв`язку з накладанням заборони № 4862495.

Судом встановлено, що ця заборона була перенесена 24.04.2007р. як архівний запис в оновлену електронну базу даних, а накладена згідно повідомлення № 24 від 05.09.1996р. приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулинича С.А. нотаріальною конторою Бабушкінського району м. Дніпропетровська як забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 27-в від 03.09.1996р в зв`язку з укладанням договору застави.

Цей договір застави укладено 03.09.1996р. за № 27-в між спадкодавцем та відповідачем стосовно квартири АДРЕСА_1 , реєстровий № 2-3811, з передачею банку оригіналу свідоцтва про право власності на це житло.

За виконанням зобов`язань це свідоцтво повернуто власнику, про що в матеріалах посвідчення договору застави мається напис.

18.07.1997р. приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулинич С.А., який посвідчував договір застави від 03.09.1996р. № 27-в, направив в нотаріальні контори Жовтневого та Бабушкінського районів м. Дніпропетровська повідомлення за № № 8, 7 відповідно про зняття заборони з переданою в заставу квартири АДРЕСА_1 на підставі листа банку.

Але заборона знята не була, а в подальшому перенесена за № 4862495 від 24.04.2007р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно як архівний запис.

Приватний нотаріус Кулініч С.А. діяльність свою припинив, матеріали посвідчення договору застави від 03.09.1996р. передано на відповідальна зберігання до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області.

Позивач в зв`язку з наявністю заборони не може оформити свої спадкові права, на підтвердження чого надала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст. 5 Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що наявністю в Єдиному Реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про обтяження майна, порушуються право власності позивача, а тому її право підлягає судовому захисту у спосіб, визначений законом, а саме: ст.34 Закону України «Про нотаріат» - шляхом зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна.

Відповідно до ст.ст. 1216,1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Успадковуючи певну спадщину, спадкоємець набуває право власності в порядку спадкування, з моменту відкриття спадщини.

Стаття 41 Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності - є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , але не може реалізувати свої спадкові права через накладену заборону, тобто за незалежних від неї причин.

Приватний нотаріус, за листом якого накладалася заборона, 18.07.1997р. подав до нотаріальних контор заяви про скасування накладеної заборони, позаяк кредитор підтвердив погашення заборгованості за кредитним договором боржника та відсутність претензій майнового характеру щодо його виконання.

Наявність протягом тривалого часу (понад 26 років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном (аналогічна висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13.07.2022р. в справі 2/0301/806/11).

В рішенні ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма (ст.13 Конвенції) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

В рішенні ЄСПЛ «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (№ 38722/02, п.75) зазначено, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею (ст.13 Конвенції) повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

А тому, оскільки іншого способу захисту та реалізації спадкових справ, ніж зняття заборони у позивачки не має, обраний спосіб захисту права власності позивача в даному випадку суд вважає правильним, таким що не порушує інтереси сторін та третіх осіб в даному провадженні, таким, що не суперечить закону, в зв`язку з чим поданий позов підлягає задоволенню шляхом зняття заборони з нерухомого майна та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про накладення заборони.

На підставі викладеного, ст.ст.1216, 1218, 1261, 317, 319 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», положень Конституції України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року № 24/753/0/4-13, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного банку «Югтокобанк» про скасування заборони відчуження нерухомого майна задовольнити.

Зняти заборону з нерухомого майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про накладення заборони, зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 24 квітня 2007 року за реєстраційним номером обтяження 4862495, архівний номер 23132DNIPER1, архівна дата 15 серпня 1997 року, дата виникнення 20 вересня 1996 року, № реєстру 2568-21, внутр № ЕЕ292А5Е50, накладену реєстратором Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області на квартиру АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду впродовж 30 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева