ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/232/23 Справа № 183/5768/19 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
29 березня 2023 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача Новікової Г.В.
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,
розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Макаренко Олександра Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат у цивільній справі №183/5768/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Базилєв Станіслав Петрович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору дарування недійсним, -
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Додатковим рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн..

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року скасовано заходи забезпечення позову.

Із вказаними судовими рішеннями не погодився представник ОСОБА_2 та подав апеляційні скарги за результатами розгляду яких судом апеляційної інстанції винесено постанови.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Базюкевич Є.В. залишено без задоволення, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2022 року та додаткове рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року залишено без змін.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Базюкевич Є.В. залишено без задоволення, а ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року залишено без змін.

22 березня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Макаренко О.А. про стягнення витрат на правничу допомогу.

Згідно із ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до п.3 ч. 1, ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання.

Враховуючи відсутність необхідності виклику сторін та інших учасників справи у судове засідання, апеляційний суд розглядає заяву без участі сторін та інших учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача з наступних підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що між адвокатом Макаренко О.А. та Карташовою Н.П. було укладено договір про надання правової допомоги від 02 лютого 2023 року.

Також в матеріалах справи наявний ордер на надання правничої (правової) допомоги Серія АЕ №1186697 від 12 лютого 2022 року на представництво інтересів ОСОБА_1 адвокатом Макаренко О.А. в Дніпровському апеляційному суді.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Згідно із п.4.1 договору про надання правової допомоги від 02.02.2023 року за послуги, що надаються адвокатом у відповідності до умов цього договору , клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до акту здачі-приймання робіт (надання юридичних послуг) від 22 березня 2023 року за договором від 02.02.2023 року адвокатом Макаренко О.А. клієнту ОСОБА_1 були надані наступні послуги на загальну суму 10 000 грн. (фіксовану в договорі): 06.02.2023 року- аналіз апеляційних скарг представника позивача; 06.02.2023 року - усна юридична консультація щодо поданих скарг; 12.02.2023 року - підготування відзиву на апеляційні скарги; 14.02.2023 року - підготування заяви про надання матеріалів судової справи для ознайомлення; 27.02.2023 року - ознайомлення з матеріалами справи; 15.03.2023 року та 21.03.2022 року - участь у судових засіданнях; 22.03.2023 року - підготовка заяви про розподіл судових витрат.

Також до заяви про розподіл судових витрат додано дві копії квитанції про часткову оплату гонорару адвоката по договору про надання правової допомоги б/н від 02.02.2023 року у справі №183/5768/19 від 02.02.2023 року на суму 1 000 грн. та від 22.02.2023 року у сумі 4 000 грн.

Так, відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак в матеріалах справи відсутня така заява із боку позивача щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою - п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна позиція відображена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21

Виходячи із положень ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання відзивів на апеляційні скарги та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів вважає, що зазначені представником ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. є завищеними.

Зокрема суд звертає увагу, що предметом позову в цій справі є лише одна вимога немайнового характеру - про визнання недійсним договору дарування. Розгляд справи в суді апеляційної інстанції здійснювався за наявними в ній доказами, без подавання нових. Окрім цього, судове засідання в апеляційній інстанції 14 березня 2023 року тривало лише чотири хвилини, а судове засідання 21 березня 2023 року, під час якого були винесені остаточні постанови - 45 хвилин.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача про стягнення з позивача понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (надання консультації, складання відзивів на апеляційні скарги, ознайомлення з матеріалами справи та участь у судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з позивача на користь відповідача 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 270, 141 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Макаренко Олександра Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 5 000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: