Провадження № 2/344/2460/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Атаманюка Б.М.

секретаря судового засідання Стефанець Г.Я.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Крамаренко І.Й.,

представника відповідача Андрусяк Н.А.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 07.06.2023 звернувся до суду з позовом до Івано-Франківської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.08.2023 замінено найменування відповідача із Прокуратури Івано-Франківської області на Івано-Франківську обласну прокуратуру.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.09.2023 закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.09.2011 СУ УМВС в Івано-Франківській області було порушено кримінальну справу відносно позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по факту неналежного виконання ними своїх професійних обов`язків, внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому, за ст.140 ч.2 КК України, яка об`єднана в одне провадження з кримінальною справою № 312156.

13.03.2013 вироком Івано-Франківського міського суду позивача було визнано винним та засуджено за ч.2 ст.140 КК України з призначенням покарання - один рік позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані із заняттям лікарською діяльністю, що пов`язана з оперативним втручанням строком на один рік. Згідно ст.75 КК України звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.

28.10.2013 ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області вирок Івано-Франківського міського суду від 13.03.2013 щодо позивача за ч.2 ст.140 КК України скасовано, а справу повернуто прокуророві на додаткове розслідування.

31.12.2013 в Єдиний реєстр досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження № 0000970 за підозрою позивача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 140 КК України.

26.02.2020 позивачу повідомлено про підозру у неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого, несумлінного до ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому, за що передбачено кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 140 КК України.

26.03.2020 прокуратурою Івано-Франківської області було затверджено та скеровано до Івано-Франківського міського суду обвинувальний акт щодо позивача за ч.2 ст.140 КК України.

20.06.2022 вироком Івано-Франківського міського суду (справа № 344/4405/20, провадження № 1-кп/344/403/22) позивача визнано невинуватим у пред`явленому за ч.2 ст.140 КК України обвинуваченні та виправдано за цією статтею на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

26.09.2022 ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду (справа 344/4405/20, провадження 11-кп/4808/399/22) відмовлено у задоволені апеляційної скарги прокурора та потерпілої, а вирок Івано-Франківського міського суду від 20.06.2022 залишено без змін.

Позивач вважає, що внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, засудження, ухвалення судом виправдувального вироку він має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, на підставі ст. 1176 ЦК України, ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Початок перебігу строку перебування під слідством позивач рахує з моменту порушення кримінальної справи відносно нього до набрання чинності виправдувальним вироком, тобто з 19.09.2011 по 26.09.2022, а тому загальний строк складає повних 132 місяці.

Позивач вважає, що незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду йому завдана моральна шкода у сумі - 884 400, 00 грн. (6700,00 грн. * 132 міс.).

Крім того, під час визначення розміру відшкодування позивач враховує також і негативні наслідки, які продовжувалися для нього з моменту порушення кримінальної справи відносно нього та до винесення виправдувального вироку, а саме: характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач (тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану); накладення арешту на все майно позивача (постанова старшого слідчого СУ УМВС в Івано-Франківській області про накладення арешту на все майно позивача від 29.09.2011 р.) та вжиття додаткових заходів позивачем для скасування такого арешту майна (звернення до суду з клопотанням про вирішення питання щодо скасування постанови про накладення арешту на все майно позивача та участь у судовому засіданні, за наслідками якого 20.12.2022 судом було постановлено ухвалу про скасування постанови слідчого про арешт майна (справа № 344/4405/20, провадження № І-і/344/22/22); звернення до ЦНАПу та подання відповідних документів для внесення інформації до Державного реєстру речових прав про скасування арешту на майно; тривалий час залишався у стані невизначеності щодо своєї долі та протягом зазначеного строку позивач не мав можливості вести звичайний спосіб життя. Зокрема, у зв`язку з порушенням проти нього кримінальної справи, позивач зазнав негативного впливу та був змушений пристосовуватися до несприятливих умов, у нього погіршились його відносини з оточуючими, він повинен був виправдовуватися перед родичами, друзями, колегами, що принизило його честь, гідність та ділову репутацію, а тривала нервова напруга призвела до появи негативних змін у стані здоров`я, таких як швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, замикання в собі, фіксованість на негативних переживаннях, невпевненість у собі.

Таким чином, розмір моральної шкоди, яка полягає у негативному впливі на якість життя позивача, його репутаційних втратах та вжитті заходів для відновлення в повному обсязі права власності на майно, яке перебувало під арештом в період часу 29.09.2011 по 20.12.2022 позивач оцінює в сумі 250 000, 00 грн.

На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь 1 134 400,00 ( один мільйон сто тридцять чотири тисячі чотириста) грн., відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Керівник Івано-Франківської обласної прокуратури Роман Хима скористався правом подання відзиву на позовну заяву в якому щодо задоволення позову заперечив. Зокрема зазначено, що після повернення кримінальної справи на додаткове розслідування запобіжний захід ОСОБА_1 не обирався, а про підозру йому було повідомлено лише 26.02.2020. Будь-яких заходів забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_1 у період з 28.10.2013 до 26.02.2020 не вживалось, а слідчі дії та процесуальні рішення уповноважених органів протиправними не визнавались.

Вважає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували заподіяння страждань у заявленому розмірі та доказів погіршення стану здоров`я чи інших фактів, що зумовлені розслідуванням кримінального провадження. Твердження ОСОБА_1 є документально необґрунтованими та не можуть братися до уваги судом при винесенні відповідного рішення. Розмір вказаної шкоди обґрунтовано ОСОБА_1 лише ухвалою Івано-Франківського міського суду від 20.12.2022 про скасування постанови про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 від 29.09.2011 та витягами із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. При цьому, не підтвердженими документально є його доводи про те, що позивач тривалий час не мав можливості вести звичайний спосіб життя (зазнав негативного впливу та був змушений пристосовуватися до несприятливих умов). Також позивачем не доведено такі обставини, як заподіяння йому моральної шкоди внаслідок втрати здоров`я, зниження престижу, репутації, необхідності часу та зусиль для відновлення попереднього стану.

Таким чином відповідач вважає, що не доведення позивачем належними та достатніми доказами факту заподіяння йому моральної шкоди, причинного зв`язку між відповідними процесуальними діями та настанням тих негативних наслідків, про які він вказує, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Окрім того, в поданому відзиві відповідач просив змінити назву відповідача з «Прокуратури Івано-Франківської області» на «Івано-Франківську обласну прокуратуру» (а.с. 56-65).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав зазначених у позові. Додатково пояснив, що в наслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності його лікарська кар`єра нереалізована. Він мав можливість працювати лікарем за кордоном в Німеччині, де стажувався та звідки отримав запрошення на роботу, проте внаслідок наявності кримінального провадження не міг отримати довідки про несудимість та виїхати за кордон. Також він в Україні мав перспективу зайняти керівну посаду в лікарні де працює, проте через негативні наслідки кримінального переслідування таку можливість втрачено. Окрім того, він розглядав можливість перейти працювати лікарем до м. Львів, проте на його квартиру був накладений арешт, і він не зміг її продати, що перешкоджало можливості придбати житло у м. Львів. Також на його автомобіль було накладено арешт, який він купляв новим та який після скасування арешту знецінився. Таким чином позивач вважає, що в наслідок його незаконного притягнення до кримінальної відповідальності йому завдана моральна шкода, яку він оцінює 1 134 400,00 грн., та яку просить стягнути з відповідача. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача адвокат Крамаренко І.Й. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав зазначених у позові. Додатково пояснила, що моральна шкода в сумі 884 400, 00 грн. визначена відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та фактично визначена у мінімальному розміру, тобто з урахуванням розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Додаткова сума моральної шкоди 250 000 грн., визначена відповідно до норм ЦК України та пов`язана з безпосередніми репутаційними втратами позивача і негативними наслідками, яких він зазнав у зв`язку з кримінальним переслідуванням. Тобто загальну суму моральної шкоди оцінено в сумі - 1 134 400,00 грн., яку просить стягнути з відповідача. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні долучила до матеріалів справи лист Прокуратури Івано-Франківської області від 13.12.2013, яким матеріали кримінального провадження були скеровані для внесення відомостей в ЄРДР та організації розслідування, витяг з кримінального провадження, витяг з ЄРДР, відомості про рух кримінального провадження, повідомлення про підозру. Щодо задоволення позову заперечила з підстав зазначених у відзиві. Зазначила, що відповідач має право на відшкодування, проте заявлена сума моральної шкоди відповідачем не обґрунтована. Звертає увагу, що після скасування вироку апеляційним судом з 2013 по 2020 роки в кримінальному провадженні жодних слідчих дій не вчинялося, а відтак відповідач не ніс негативних наслідків пов`язаних з таким кримінальним провадженням. Просила у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких обставин.

Судом встановлено, що 19.09.2011 СУ УМВС в Івано-Франківській області було порушено кримінальну справу відносно позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по факту неналежного виконання ними своїх професійних обов`язків, внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому, за ст.140 ч.2 КК України, яка об`єднана в одне провадження з кримінальною справою № 312156. Зазначену інформацію підтверджено відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с. 57).

13.03.2013 вироком Івано-Франківського міського суду позивача ОСОБА_1 було визнано винним та засуджено за ч.2 ст.140 КК України з призначенням покарання - один рік позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані із заняттям лікарською діяльністю, що пов`язана з оперативним втручанням строком на один рік. Згідно ст.75 КК України звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.

28.10.2013 ухвалою колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області вирок Івано-Франківського міського суду від 13.03.2013 р. щодо позивача ОСОБА_1 за ч.2 ст.140 КК України скасовано, а справу повернуто прокуророві на додаткове розслідування (а.с.25-34).

31.12.2013 в Єдиний реєстр досудових розслідувань було внесено кримінальне провадження № 0000970 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 140 КК України В короткому вигляді обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зокрема зазначено, що настання смерті ОСОБА_3 обумовлене комплексом допущених недоліків, в тому числі лікуючим лікарем хірургом ОСОБА_1 (а.с.99).

26.02.2020 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого, несумлінного до ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому, за що передбачено кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 140 КК України (а.с. 103-108).

26.03.2020 прокуратурою Івано-Франківської області було затверджено та скеровано Івано-Франківського міського суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.140 КК України (а.с.44-49).

20.06.2022 вироком Івано-Франківського міського суду (справа № 344/4405/20, провадження № 1-кп/344/403/22) ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому за ч.2 ст.140 КК України обвинуваченні та виправдано за цією статтею на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим (а.с.4-18).

26.09.2022 ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду (справа 344/4405/20, провадження 11-кп/4808/399/22) відмовлено у задоволені апеляційної скарги прокурора та потерпілої, а вирок Івано-Франківського міського суду від 20.06.2022 р. залишено без змін (а.с.19-24).

Згідно відомостей про рух кримінального провадження № 0000970 в період з 31.12.2013 (дата реєстрації провадження в ЄРДР) по 26.02.2020 (дата повідомлення про підозру) в кримінальному провадженні вчинялися тільки процесуальні дії пов`язані з призначенням прокурорів, слідчих.

Також, судом встановлено, що 20.12.2022 р. ухвалою Івано-Франківського міського суду в справі №344/4405/20 постанову про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 , винесену старшим слідчим СУ УМВС України в Івано-Франківській області Кульчицького Я.Б. від 29.09.2011 року скасовано. В даній ухвалі зокрема вказано, що згідно матеріалів кримінального провадження, 29.09.2011 року старшим слідчим СУ УМВС України в Івано-Франківській області Кульчицьким Я.Д. винесено постанову про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 . На виконання вказаної постанови внесено відповідні відомості до реєстру речових прав на нерухоме майно та обліки транспортних засобів. Зокрема, згідно реєстрів, накладено арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 та автомобіль марки «Subaru Legacy», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.35-36).

З урахуванням встановлених обставин справи, суд зазначає наступне.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

У наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, моральна шкода.

Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Пункт 2 частини другої статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відповідно до частин другої та третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» виникає в особи у випадку повної реабілітації.

Разом з тим згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вказані правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 383/596/15 (провадження № 14-342цс18), постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17, провадження № 14-4цс19 та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц, провадження № 14-298цс18.

Як встановлено судом, позивач з 19.09.2011 (дата порушення кримінальної справи відносно нього) по 26.09.2022 (дата набрання законної сили виправдувальним вироком), зазнавав моральної шкоди в наслідок перебування під слідством та судом, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, негативно вплинуло на його професійну репутацію лікаря та вимагало від нього часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

Незаконність такого перебування позивача під слідством та судом встановлена у вироку Івано-Франківського міського суду від 20.06.2022 (справа № 344/4405/20, провадження № 1-кп/344/403/22), згідно якого ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому за ч.2 ст.140 КК України обвинуваченні та виправдано за цією статтею на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд зважає на те, що за весь період перебування позивача під слідством та судом до позивача не застосовувалися запобіжні заходи пов`язані з позбавленням чи обмеженням волі, а також не обиралися будь-які інші запобіжні заходи, які б обмежували права позивача. Окремо суд відмічає період з 31.12.2013 (дата реєстрації провадження в ЄРДР) по 26.02.2020 (дата повідомлення про підозру) протягом якого в кримінальному провадженні вчинялися тільки процесуальні дії, пов`язані з призначенням прокурорів, слідчих. Тобто протягом шести років органом досудового розслідування не проводилися активні слідчі та процесуальні дії, пов`язані з кримінальним переслідуванням позивача, які могли суттєво обмежити його права чи іншим чином негативно впливати на нього.

Водночас, як встановлено судом в період з 29.09.2011 по 20.12.2022, безперервно, майно позивача (квартира, гараж, автомобіль) перебувало під арештом, що, відповідно, позбавляло його можливості розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та призвело негативних наслідків, пов`язаних з обмеженням права власності. Тобто суд, в незалежності від того, що в період з 31.12.2013 по 26.02.2020 органом досудового розслідування не вчинялося активних слідчих та процесуальних дій, пов`язаних з обмеженням прав і свобод позивача, зараховує вказаний проміжку часу до періоду в якому позивач також зазначав негативних наслідків від кримінального провадження в наслідок обмеження його майнових прав.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Оцінюючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що негативні наслідки для позивача спричинені не скільки самим фактом кримінального переслідування, як його тривалістю, а відтак, враховуючи принцип розумності і справедливості та співмірності, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди слід виходити з мінімального розміру збитків, які підлягають відшкодуванню в силу закону, з урахуванням всього періоду перебування позивача під слідством та судом, що є достатнім для розумного задоволення потреб позивача, як потерпілої особи, і не призведе до його безпідставного збагачення.

Як зазначалося, законодавчо встановлено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Таким чином, при розрахунку періоду для відшкодування моральної шкоди, суд враховує безперервний проміжок часу з 19.09.2011 по 26.09.2022 (з моменту порушення кримінальної справи відносно нього до набрання чинності виправдувальним вироком) та визначає, що кримінальне переслідування позивача тривало повних 132 місяці.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (на час вирішення спору) мінімальна заробітна плата з 01 січня 2023 року становить 6 700,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір моральних збитків, які підлягають відшкодуванню позивачу за завдану моральну шкоду внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, становить - 884 400,00 грн., що є результатом множення розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час прийняття рішення судом, на кількість місяців перебування під слідством чи судом (6700,00 грн. * 132 міс.).

Щодо відшкодування позивачу окремо моральної шкоди в сумі 250000 грн., суд зазначає, що обставини, на які посилався позивач при обґрунтуванні зазначеного розміру не є відмінними від обставин, які враховані судом при визначенні розміру моральної шкоди на суму 888 400,00 грн.. Водночас, норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не застосовуються окремо від норм Цивільного кодексу України, які слід брати до уваги при вирішенні даного спору. Таким чином, суд приходить до висновку, що у стягненні додаткової моральної шкоди в сумі 250 000 грн. слід відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю вказаної вимоги.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення № 215).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, ухвалених судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право ухвалювати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845).

Згідно із пунктом 35 Порядку № 845 казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що слід стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності у розмірі - 884 400,00 (вісімсот вісімдесят чотири тисячі чотириста) гривень.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», витрати щодо сплати судового збору слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 1167, 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 352-355, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності у розмірі - 884 400,00 (вісімсот вісімдесят чотири тисячі чотириста) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.11.2023.

Суддя Богдан АТАМАНЮК