ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1069/21
Провадження № 2/362/299/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ковбеля М.М.,

з участю секретаря - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Київській області, виконавчого комітету Барахтівської сільської ради Васильківського району Київської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання неукладеним шлюб та спростування інформації,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувсь до суду з даним позовом, в якому просив визнати не укладеним шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та зобов`язати виконавчий комітет Барахтівської сільської ради, Васильківського району Київської області, спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтво про народження актовий запис №30 від 21.04.1944.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . На день смерті ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником І.Р. від 28.10.2008 р. на все його майно на позивача, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Однак, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали позов до Солом`янського районного суду м. Києва про визнання право власності у порядку спадкування за законом, яким було відмовлено в задоволенні позову, у зв`язку із відсутністю доказів родинних стосунків. Не погоджуючись з рішенням суду останні подали апеляційну скаргу із додатками, в яких наявний підробний витяг з сільської ради с. Барахти Київської області Васильківського району, наданий на запит адвоката Сущенко Т.І., де чітко вбачається надання неправдивої інформації, оскільки було підроблено дані про прізвище їхнього покійного батька, реальну дату народження. Однак Апеляційна інстанція скасовує рішення Солом`янського районного суду м. Києва та виносить безпідставно своє рішення, яким визнає: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 онуками, а їхню покійну бабусю, яка ніколи не була з прізвищем ОСОБА_7 та в шлюбі з ОСОБА_4 , а до шлюбу мала прізвище ОСОБА_8 , в шлюбі - ОСОБА_5 , суд визнав законною дружиною померлого ОСОБА_4 , а реальну його дружину ОСОБА_9 , з якою ОСОБА_4 прожив у шлюбі 55 років - надуманим суб`єктом.

Таким чином, вважає порушеними його права на спадкування за заповітом змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила їх задоволити.

Від представника відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову не визнав.

Треті особи в судовому засіданні проти задоволення вимог позову заперечували, посилаючись на їх безпідставність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . На день смерті ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником І.Р. від 28.10.2008 р. на все його майно на позивача, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Однак позивачем належних та допустимих доказів недійсності шлюбу укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду надано не було, так само як і доказів підстав звернення до суду з вказаним позовом саме ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

За ч.1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст.27 СК України унормовано, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Статтею 28 СК України передбачено, що заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану за їхнім вибором. Особи, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, вважаються нареченими. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто.

Якщо жінка і (або) чоловік не можуть через поважні причини особисто подати заяву про реєстрацію шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену, можуть подати їх представники. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.

Згідно зі ст.ст.34, 49 СК України присутність нареченої та нареченого в момент реєстрації їхнього шлюбу є обов`язковою. Реєстрація шлюбу через представника не допускається.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків.

Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Відповідно до п.п.13, 14 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація шлюбу проводиться у присутності нареченої та нареченого.

Державна реєстрація шлюбу через представника не допускається.

Державна реєстрація шлюбу проводиться у приміщенні органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За заявою наречених державна реєстрація шлюбу може проводитися за місцем їх проживання, за місцем надання стаціонарної медичної допомоги або в іншому місці, якщо вони не можуть з поважної причини прибути до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

У цих випадках наявність поважної причини необхідно підтвердити документально.

Статтею 48 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб, зареєстрований у відсутності нареченої і (або) нареченого, вважається неукладеним. Запис про такий шлюб у органі державної реєстрації актів цивільного стану анулюється за рішенням суду за заявою заінтересованої особи.

Звідси, правові наслідки у виді анулювання запису про шлюб, у розумінні вищезазначених положень, настають лише у разі встановлення саме факту відсутності нареченого і (або) нареченого під час реєстрації шлюбу.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем, усупереч положень ст.81 ЦПК України, не надано належних та допустимих засобів доказування на підтвердження обставин що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не укладали шлюб.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову.

Відповідно та керуючись статтями 4, 5, 12, 56, 76-81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р ІШ И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду.

Суддя Ковбель М.М.