ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 листопада 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/6665/20

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1352/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

із секретарем Піцан В.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Чернігівська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова 27 листопада 2020 року (місце ухвалення м. Чернігів, дата складання повного тексту судового рішення 02.12.2020) у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Чернігівської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову посилався, що 05.07.2006 він уклав з Чернігівською міською радою договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для городництва на АДРЕСА_1 .

Вказує, що сторони погодили, що вказаний договір укладено на десять років; після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк; у цьому разі він повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити дію договору.

За доводами позову, 23.05.2016 ОСОБА_1 звернувся до Чернігівської міської ради з клопотанням про поновлення договору оренди землі від 05.07.2006 № 1467, за результатами розгляду якого до проекту рішення 10 сесії 7 скликання Чернігівської міської ради включено питання щодо продовження дії вказаного договору оренди земельної ділянки, проте на пленарному засіданні сесії рішення не набрало необхідної кількості голосів і відповідне клопотання позивача знято з розгляду.

Як зазначав позивач, Чернігівська міська рада на виконання вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону, чинній на час виникнення переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки, протягом одного місяця після закінчення строку договору не надіслала йому заперечення проти поновлення договору оренди землі.

Вважає, що Чернігівська міська рада протягом чотирьох років зволікає в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі від 05.07.2006, тобто чинить тривалу бездіяльність та не приймає відповідного рішення, а договір оренди земельної ділянки відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

У позові ОСОБА_1 просив визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 05.07.2006, укладений з Чернігівською міською радою та зареєстрований 05.07.2006 у книзі реєстрації договорів оренди Чернігівської міської ради за № 1467п, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, щодо земельної ділянки площею 0,0491 га з кадастровим номером :02:026:6157, наданої для городництва, розташованої на АДРЕСА_1 , визнавши укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 05.07.2006, за якою сторони домовились поновити вказаний договір оренди земельної ділянки на той же строк та тих же умовах з внесенням змін у перше речення пункту 5, змінивши «договір укладено на 10 років» на «договір укладено на 10 років до 5 липня 2026 року включно», інші умови цього договору залишаються без змін.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.11.2020 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивач в порушення статті 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону, чинній на момент закінчення договору, не надсилав до Чернігівської міської ради проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та не звертався із заявою про її підписання. Суд першої інстанції зазначив, що обставини щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 05.07.2006 досліджувалися Чернігівським апеляційним судом, ухвалою якого від 21.10.2019 у справі № 750/11466/19 встановлено, що пролонгація договору оренди землі з мовчазної згоди сторін вимагає укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, що орендарем зроблено не було. Також за висновком суду, договір оренди земельної ділянки від 05.07.2006 закінчився 05.07.2016; протягом місяця після закінчення позивач не отримав від Чернігівської міської ради лист-заперечення щодо продовження договору оренди землі, тобто з 06.08.2016 почався перебіг позовної давності за вимогою про визнання договору поновленим і 06.08.2019 позовна давність спливла.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.11.2020 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

За доводами апеляційної скарги, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує, що встановленими обставинами у справі є: укладення договору оренди земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1 , з цільовим призначення для городництва, між ним та Чернігівською міською радою 05.07.2006; звернення позивача із клопотанням про продовження строку дії договору оренди земельної ділянки № 1467 від 05.07.2006; про включення до проекту рішення 10 сесії 7 скликання Чернігівської міської ради «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою про передачу земельних ділянок у власність та оренду громадянам, поновлення договорів оренди громадянам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, обслуговування гаражів та городництва» питання щодо передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду та про те, що зазначений проект рішення не набрав необхідної кількості голосів та був знятий з розгляду про, що позивача повідомлено листом управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради від 12.08.2016.

Посилається, що в рішенні зазначено неправильно кадастровий номер земельної ділянки, яка була передана йому в оренду, тому вважає, що судом першої інстанції невірно встановлено, що «за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатись інші умови» та неправильно встановив умови спірного договору, виклавши його умови в інший спосіб ніж це передбачено договором, порушивши принцип змагальності сторін.

Встановлюючи обставини по справі, в порушення вимог ст.12,81, ч.4 ст.265 ЦПК України, суд, на думку заявника, не послався на яких саме доказах ці обставини встановлені та проігнорував усі аргументи, викладені ним в заявах по суті, позовній заяві, відзиві та не надав мотивованої оцінки наявним у справі доказам, а також безпідставно судом було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення експертизи та допиті свідка, у зв`язку з чим суд не сприяв об`єктивному розгляду справи, не усунув протиріч, які виникли в ході розгляду, ухваливши судове рішення на припущеннях.

За доводами скарги, суд першої інстанції в порушення норм ч. 1 ст. 81 ЦПК України проігнорував обставини, які були встановлені адміністративним судом в ході розгляду іншої справи за позовом ОСОБА_1 , натомість поклав в основу ухвалу апеляційного суду від 21.10.2020, постановлену у справі № 750/11466/19, яка не містить інформації щодо предмету доказування.

Також заявник вважає, що суд першої інстанції проігнорував норми ст. 261 ЦК України, за якою, позовна давність застосовується лише за наявності встановлення порушення права особи, а оскільки його права Чернігівською міською радою не порушувалися до подання позову до нього про усунення перешкод, то строк позовної давності ним не пропущено. Суд також допустив порушення норм процесуального права, розглянувши дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, тоді як її розгляд повинен бути проведений за правилами загального позовного провадження.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Чернігівська міська рада просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування посилається, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.11.2020 правильно встановлено та не спростовується доводами апелянта, що ОСОБА_1 не надсилав до Чернігівської міської ради проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та не звертався із заявою про підписання додаткової угоди, а у клопотанні, поданому 23.05.2016, ОСОБА_1 просив не поновити договір оренди як це передбачено ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а просив продовжити строк дії договору оренди земельної ділянки №1467 від 05.07.2006, наданої для городництва по АДРЕСА_1 , що не є тотожним за своїм змістом. Вказує, що недотримання відповідачем вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» виключає поновлення договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах, тому Деснянський районний суд м. Чернігова правильно відмовив у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також вважає, що не надсилання міською радою протягом місяця після після закінчення договору оренди земельної ділянки від 05.07.2006 листа-заперечення проти продовження користування земельною ділянкою не має самостійного правового значення, оскільки недотримання вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» зі сторони позивача має наслідком припинення договору оренди у строк обумовлений в ньому. Зазначає, що клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи є необгрунтованим та таким, що покликане на затягування розгляду справи. Доводи позивача відносно того, що управлінням земельних ресурсів Чернігівської міської ради не вимагалося надання додаткової угоди, що на думку ОСОБА_1 підтверджує її наявність є хибними, оскільки надання проекту додаткової угоди це виключне право орендаря, якщо він має намір скористатися правом на поновлення договору, однак з такою заявою ОСОБА_1 не звертався, а звертався із заявою про продовження договору оренди земельної ділянки, що є підставою для розгляду питання на сесії.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 18.11.2021 рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.11.2020 змінено в частині мотивів відмови в задоволенні позову. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернувся до Чернігівської міської ради із заявою про поновлення договору оренди земельної ділянки, додавши до неї проект додаткової угоди, у строки, передбачені пунктом 5 договору оренди. На його звернення міська рада надала відповідь, у якій відсутні заперечення щодо поновлення правовідносин з оренди і рекомендовано надати додаткові матеріали, необхідні для поновлення договору. Крім того, питання щодо поновлення договору оренди було винесено на сесію міської ради, що свідчить про відсутність заперечень міської ради щодо поновлення правовідносин з оренди. За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважав обґрунтованими вимоги позивача щодо продовження договору оренди земельної ділянки відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». Також апеляційний суд зазначив, що про порушене право позивач дізнався з листа Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради від 12.08.2016, яке згідно з поштовим штампом відправлене 25.08.2016, тому саме з цього часу розпочався перебіг позовної давності, тому звернення позивача з даним позовом у серпні 2020 року відбулося поза межами позовної давності, про застосування наслідків спливу якої заявив представник відповідача до ухвалення рішення суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 16.08.2023 постанова Чернігівського апеляційного суду від 18.11.2021 скасована, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За висновком суду касаційної інстанції, суд апеляційної інстанції, не врахувавши висновки Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, від 21.11.2018 у справі № 530/212/17, від 22.09.2020 у справі № 159/5756/18 та 22.09.2020 у справі № 313/350/16-ц, не надав оцінки обставинами щодо виконання орендарем своїх обов`язків за договором оренди, зокрема, щодо внесення орендної плати згідно з умовами договору, не дослідив докази, подані сторонами на підтвердження таких обставин, тому висновок апеляційного суду про існування правових підстав для поновлення договору оренди земельної ділянки є передчасним. Також судом касаційної інстанції зазначено, що суд апеляційної інстанції не перевірив зміст позовних вимог, не врахував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19, та не перевірив, чи є ефективним заявлений ОСОБА_1 спосіб захисту права. Тому касаційний суд дійшов висновку, що під час нового розгляду апеляційному суду з урахуванням змісту цієї постанови необхідно перевірити на предмет ефективності обраного позивачем способу захисту права, надати належну оцінку доказам, поданим сторонами на підтвердження обставин виконання орендарем умов договору оренди землі, в тому числі, і внесення у повному обсязі орендних платежів у встановлений договором строк; розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального та процесуального права, дослідити і належним чином оцінити надані сторонами докази, дати правову оцінку доводам та запереченням сторін і ухвалити законне та справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 05.07.2006 між Чернігівською міською радою та ОСОБА_1 був укладений договір оренди земельної ділянки, за умовами якого позивач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для городництва по АДРЕСА_1 . Сторони погодили, що вказаний договір укладено на десять років; після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк; у цьому разі орендар повинен не пізніше 30 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити дію договору (а.с. 52-54 т. 1).

23.05.2016 ОСОБА_1 направив Чернігівській міській раді лист -повідомлення про намір продовжити укладений сторонами договір оренди земельної ділянки, яке зареєстровано у виконавчому комітеті Чернігівської міської ради 23.05.2016 за № Ш-3272г, до якого було додано копію договору оренди земельної ділянки від 05.07.2006 та проект додаткової угоди (а.с. 170 т. 1).

На вказане клопотання Чернігівською міською радою надано відповідь за № 3676 від 06.06.2016, в якій зазначено про необхідність додати до заяви копію витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 175 т. 1).

Зі змісту протоколу засідання постійно діючої комісії Чернігівської міської ради з питань архітектури, будівництва та регулювання земельних відносин № 10 від 03.08.2016 року вбачається, що Чернігівська міська рада розглянула питання щодо поновлення укладеного з ОСОБА_1 договору оренди від 05.07.2006 земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , але на інших умовах (а.с. 63-71 т. 1).

За матеріалами справи, до проекту рішення 10 сесії 7 скликання Чернігівської міської ради «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою про передачу земельних ділянок у власність та оренду громадянам, поновлення договорів оренди громадянам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),ведення садівництва, обслуговування гаражів та городництва» було включено питання щодо продовження ОСОБА_1 права оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду, але зазначений проект рішення не набрав необхідної кількості голосів та знятий з розгляду (а.с. 56-62, 72 т. 1).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Чернігівської міської ради із заявою від 06.12.2016 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості (а.с.137 т. 1). Вказана заява від 06.12.2016 була розглянута на засіданні постійно діючої комісії Чернігівської міської ради з питань архітектури, будівництва та регулювання земельних відносин, але не набрала необхідної кількості голосів для її задоволення та декілька раз знімалась з розгляду ( а.с.145-154 т. 1).

Також ОСОБА_1 звертався із заявою від 09.11.2018 до Чернігівської міської ради про продовження терміну дії договору оренди по АДРЕСА_1 (а.с. 138 т. 1), але за заявою ОСОБА_1 від 19.12.2018 вказане питання було зняте з розгляду (а.с.139 т. 1)

Згідно відповіді начальника управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради вбачається, ОСОБА_1 після 05.07.2016 не звертався до Чернігівської міської ради або Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради із заявою про укладення ним додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 ( а.с. 140 т. 1).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до наданих платіжних доручень сплачувалась орендна плата за оренду земельної ділянки за 2016-2020 роки ( а.с. 46-49 т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради «Про демонтаж тимчасових об`єктів на території м. Чернігів» від 18.04.2019 за № 161, з додатком до нього, керуючись підпунктом 7 пункту «а» частини 1 ст. 30 Закону України «Про місцеві самоврядування в Україні», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», рішенням Чернігівської міської ради від 24.05.2011 за № 143 «Про порядок користуванні об`єктами благоустрою у місті Чернігові (із змінами), виконавчий комітет міської ради, серед іншого, вирішив провести демонтаж тимчасових об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 (додаток п. 6-11), а саме: 1) металевий паркан, розміром 10x50 м; 2) дерев`яна альтанка, розміром 8x10 м; 3) дерев`яна альтанка розміром 3x3 м; 4) дерев`яна альтанка, розміром 3x3 м; 5) дерев`яна альтанка, розміром 3x3 м; 6) вбиральня, розміром 3x3 м, згідно додатку до цього рішення - Перелік тимчасових об`єктів на території м.Чернігова.

Не погодившись з вказаним рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку, і відповідно до рішення Шостого апеляційного адміністративного суду, яке набрало законної сили, від 09.10.2019, його позов було задоволено, рішення виконавчого комітету «Про демонтаж тимчасових об`єктів на території м. Чернігів» від 18.04.2019 за № 161 в частині демонтажу тимчасових об`єктів за адресою: АДРЕСА_2 (додаток п. 6-11), а саме: 1) металевий паркан, розміром 10x50 м; 2) дерев`яна альтанка, розміром 8x10 м; 3) дерев`яна альтанка розміром 3x3 м; 4) дерев`яна альтанка, розміром 3x3 м; 5) дерев`яна альтанка, розміром 3x3 м; 6) вбиральня, розміром 3x3 м, визнано протиправним та скасовано (а.с. 73-79 т. 1). Зазначеним рішенням було встановлено, що договір оренди є поновленим згідно ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» (автоматичне поновлення договору за принципом мовчазної згоди), оскільки позивачем виконано вимоги закону, що не заперечується відповідачем.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що Чернігівська міська рада протягом чотирьох років зволікає в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі від 05.07.2006, тобто чинить тривалу бездіяльність та не приймає відповідного рішення, а договір оренди земельної ділянки відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в порушення статті 33 Закону України «Про оренду землі» в редакції Закону, чинній на момент закінчення договору, не надсилав до Чернігівської міської ради проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та не звертався із заявою про її підписання. Місцевий суд зазначив, що обставини щодо поновлення договору оренди земельної ділянки від 05.07.2006 досліджувалися Чернігівським апеляційним судом, ухвалою якого від 21.10.2019 у справі № 750/11466/19 встановлено, що пролонгація договору оренди землі з мовчазної згоди сторін вимагає укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, що орендарем зроблено не було. Також за висновком суду, договір оренди земельної ділянки від 05.07.2006 закінчився 05.07.2016; протягом місяця після закінчення позивач не отримав від Чернігівської міської ради лист-заперечення щодо продовження договору оренди землі, тобто з 06.08.2016 почався перебіг позовної давності за вимогою про визнання договору поновленим і 06.08.2019 позовна давність спливла.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, враховуючи наступне.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною третьою статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом України «Про оренду землі» врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами в зв`язку з передачею її у користування та володіння, в тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) має назву «Поновлення договору оренди землі» та передбачає, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина друга статті 33 зазначеного Закону).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку (частина восьма статті 33 цього Закону).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частина дев`ята статті 33 вказаного Закону).

У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (частина десята статті 33 зазначеного Закону).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що статтею 33 Закону України «Про оренду землі» було визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря, як більш уразливої сторони в цих правовідносинах, від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому законодавець ототожнив поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» та «поновлення договору оренди землі», використовуючи конструкцію «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Так, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проект додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проекту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проект додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша-п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

У разі, якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

При цьому додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Тобто виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проект додаткової угоди. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі»). І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 21.11.2018 у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18), від 22.09.2020 у справі № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20) та 22.09.2020 у справі № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20), згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

У разі встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строків звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі та невиконання орендодавцем установленого частиною 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» обов`язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення та надати відповідь з правовим обґрунтуванням поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною.

Поновлення договору оренди землі в судовому порядку, у передбачений статтею 33 Закону України «Про оренду землі» спосіб, вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків.

Порушенням переважного права на поновлення строку дії договору оренди є не тільки факт чи спроба укладення договору з іншим орендарем, а і недобросовісна поведінка орендодавця, що проявляється, зокрема, у явному зволіканні в укладенні додаткової угоди, безпідставності та необґрунтованості заперечень щодо поновлення договору.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.08.2020 у справі №912/3349/18.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційний суд враховує наступне.

У постанові від 02.11.2022 у справі № 922/3166/20 (провадження № 12-36гс21) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що протягом строку дії договору оренди землі орендодавець не може бути обмежений у праві звернутися до суду з позовом, покликаним усунути нецільове використання земельної ділянки, зокрема і шляхом розірвання договору оренди землі. Такий позов може бути пред`явлений протягом усього строку дії договору (та існування обумовленого таким договором обов`язку виконувати зобов`язання щодо цільового використання земельної ділянки).

Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» є неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк.

Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої

статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України).

При цьому за змістом частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та частини четвертої статті 334 ЦК України речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, підлягають державній реєстрації і виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Як встановлено судом, позивач завчасно повідомив орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, звернувшись до останнього з клопотанням, до якого додав проект додаткової угоди до договору оренди; у місячний строк після отримання клопотання разом із проектом додаткової угоди відповідач відповіді позивачу не надав і додаткової угоди про поновлення договору оренди не уклав.

Крім того, у місячний строк після закінчення договору оренди позивач не отримав листа-повідомлення відповідача із запереченням проти поновлення договору оренди земельною ділянкою, оскільки такий лист йому відповідач не надсилав, відтак позивач продовжив користуватися орендованою земельною ділянкою.

Однак процедура поновлення договору оренди, передбачена статтею 33 Закону України «Про оренду землі», не була завершена внаслідок невиконання відповідачем обов`язку щодо укладення у місячний строк додаткової угоди до договору оренди.

Системний аналіз наведених положень законів України «Про оренду землі» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку, що укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди є проміжною стадією між поновленням договору оренди землі в силу закону та здійсненням державної реєстрації права оренди орендарем.

Неукладення додаткової угоди до договору оренди протягом визначеного законодавством строку позбавляє позивача можливості зареєструвати право оренди землі в Державному реєстрі речових прав.

Враховуючи викладене, порушення відповідачем як орендодавцем вимог Закону України «Про оренду землі» щодо укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди є триваючим правопорушенням та позбавляє позивача як орендаря можливості зареєструвати відповідне речове право.

Отже, протягом строку, на який договір міг бути поновлений, орендар не може бути обмежений у праві звернутися до суду з позовом, покликаним усунути його неможливість зареєструвати право оренди в Державному реєстрі речових прав, зокрема і шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди.

Такий позов може бути пред`явлений протягом усього строку дії договору оренди, на який цей договір міг бути поновлений.

Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22).

Тому орендар, а саме позивач у цій справі, має право в будь-який час протягом строку, на який договір міг бути поновлений, з моменту спливу одного місяця після закінчення строку договору оренди, у який орендодавець може надати лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, вимагати укладення з ним додаткової угоди до договору оренди, а позовна давність не пропущена щодо заявленої позивачем вимоги з огляду на триваючий характер правопорушення відповідача.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про сплив позовної давності за вимогою ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що належними і допустими доказами підтверджується звернення позивача ОСОБА_1 до закінчення строку дії договору із заявою до Чернігівської міської ради в установлені договором строки з наміром скористатися переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 на той самий строк та на тих самих умовах (а.с. 170 т. 1). До вказаної заяви позивачем було додано проект Додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки від 05.07.2006 (а.с. 171 т.1).

В ході розгляду справи апеляційним судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 упродовж строку дії договору оренди, а також після закінчення строку його дії продовжує користуватись спірною земельною ділянкою і станом на 04.10.2023 у позивача ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування спірною земельною ділянкою відсутня, проте наявна переплата у розмірі 257,40 грн, що підтверджується листом Головного управління ДПС у Чернігівській області від 04.10.2023 (а.с. 49 т.3). Також позивачем сплачувалась орендна плата у 2016-2020 роках, тобто після закінчення дії договору ( а.с. 46-49 т. 1).

При цьому факт продовження належного користування позивачем спірною земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору відповідачем не спростовано.

Проте, як убачається з матеріалів справи, на неодноразові звернення позивача із заявами до Чернігівської міської ради про продовження строку дії договору оренди, відповідачем рішення щодо продовження строку дії договору оренди не приймалось, додаткова угода підписана не була, відповідь позивачу не надана.

Таким чином, орендар земельної ділянки належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір його поновити, як це передбачено положенням частини 2 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Апеляційним судом не встановлено, що позивач у встановлений законом і договором строк отримував від Чернігівської міської ради саме відмову у поновленні договору оренди землі, а зняття з розгляду на сесії Чернігівської міської ради питання щодо продовження ОСОБА_1 права оренди земельної ділянки через не набрання необхідної кількості голосів не свідчить про те, що позивачу було відмовлено у поновленні договору оренди земльної ділянки на новий строк на тих самих умовах.

Також апеляційним судом встановлено факт порушення відповідачем місячного терміну, визначеного для повідомлення орендареві про прийняте рішення, що, у свою чергу, дало позивачеві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

Цивільним кодексом України у такий спосіб встановлено певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

За вказаних обставин, з урахуванням належного виконання орендарем обов`язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору із наданням проекту додаткової угоди орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору.

З врахуванням наведеного є необґрунтованими доводи відзиву, що ОСОБА_1 не надсилав до Чернігівської міської ради проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки та не звертався із заявою про підписання додаткової угоди, а у клопотанні, поданому 23.05.2016, ОСОБА_1 просив не поновити договір оренди як це передбачено ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а просив продовжити строк дії договору оренди земельної ділянки №1467 від 05.07.2006, наданої для городництва по АДРЕСА_1 , що не є тотожним за своїм змістом.

При цьому, апеляційний суд враховує, що у постанові від 16.08.2023 у цій справі Верховний Суд зазначив, що позивач завчасно повідомив орендодавця про свій намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк звернувшись з відповідним клопотанням, до якого додав проект додаткової угоди до договору оренди, а орендодавець у місячний строк після отримання клопотання разом із проектом додаткової угоди відповіді позивачу не надав і додаткової угоди про поновлення договору оренди не уклав. Додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов - орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди землі в силу закону із дотриманням відповідної процедури та порядку. При зверненні з відповідною заявою до Чернігівської міської ради позивачем було надано проект додаткової угоди про поновлення спірного договору оренди, який не був розглянутий відповідачем у місячний строк після її звернення щодо продовження дії договору.

Рішення про припинення права оренди на підставі спірного договору відповідачем не видавалось, предмет оренди після закінчення строку дії договору не був переданий орендодавцю за актом приймання-передачі і позивач продовжував ним користуватись.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що порушене право позивача підлягає відновленню, оскільки факти належного виконання позивачем умов договору оренди земельної ділянки, дотримання ним строків і процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення (продовження) договору оренди землі від 05.07.2006 на новий строк, за відсутності протягом одного місяця повідомлення орендодавця про наявність заперечень чи відмову в укладенні договору на новий строк, зміну його умов, продовження користування предметом оренди після закінчення дії договору, сплату орендної плати за користування спірною земельною ділянкою, не спростовано відповідачем.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції не врахував, що орендодавець у місячний термін не повідомив орендаря про результати розгляду заяви орендаря про поновлення договору оренди землі з проектом додаткової угоди і протягом місяця не висловив свої заперечення проти поновлення договору оренди землі на новий строк в порядку, передбаченому частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» і рішення щодо відмови у продовження строку дії договору оренди не прийняв.

Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа- повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист- повідомлення з проектом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі". І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Апеляційний суд враховує, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019, якою скасовано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.06.2019, у справі № 620/1243/19 не є преюдиційною у розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України, якою було встановлено, що договір оренди є поновленим згідно ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (автоматичне поновлення договору за принципом мовчазної згоди), враховуючи що позов ОСОБА_1 був пред`явлений до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, а не до Чернігівської міської ради (а.с. 73-79 т. 1).

Також апеляційним судом не може бути взято до уваги рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/544/20 за позовом Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та демонтажу паркану, який її огороджує та двох дерев`яних будиночків (альтанок), враховуючи, що рішення у зазначеній справі ухвалено 19.01.2022, тобто у період розгляду цієї справи та за наявності постанови Чернігівського апеляційного суду від 18.11.2021.

Крім того, апеляційний суд враховує, що звертаючись з вказаним позовом, ОСОБА_1 , в тому числі, просив визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 05.07.2006, укладений з Чернігівською міською радою, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором та поновити термін дії договору з внесенням змін у перше речення п. 5 Договору оренди земельної ділянки від 05.07.2006, замінивши «Договір укладено на 10 років» на «Договір укладено на років до 05 липня 2026 року включно» (а.с. 184-185 т. 2).

Перевіряючи зміст вказаних позовних вимог, апеляційний суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини перша та друга статті 15 ЦК України).

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 09.02.2021 у справі № 381/622/17).

Якщо орендодавець відмовляється укласти чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість якої визначена у частині восьмій статті 33 Закону України «Про оренду землі», то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною такої угоди з викладенням її змісту у резолютивній частині судового рішення.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить до висновку, що позивач звернувся до суду за захистом права та згідно уточнених позовних вимог просив визнати поновленим договір оренди земельної ділянки від 05.07.2006, укладений з Чернігівською міською радою та зареєстрований 05.07.2006 у книзі реєстрації договорів оренди Чернігівської міської ради за № 1467п, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, щодо земельної ділянки площею 0,0491 га з кадастровим номером :02:026:6157, наданої для городництва, розташованої на АДРЕСА_1 , визнавши укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 05.07.2006, за якою сторони домовились поновити вказаний договір оренди земельної ділянки на той же строк та тих же умовах з внесенням змін у перше речення пункту 5, змінивши «договір укладено на 10 років» на «договір укладено на 10 років до 5 липня 2026 року включно», інші умови цього договору залишаються без змін (а.с. 184-185 т. 1), визначив ефективний спосіб захисту, оскільки заявив також вимоги про визнання укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки, крім того просив суд визнати договір оренди землі поновленим на тих самих умовах та вимогою змінити зміст договору оренди, тобто в цій частині обрав неефективний спосіб захисту права.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки від 05.07.2006, укладену між Чернігівською міською радою та ОСОБА_1 , зареєстрованого 05.07.2006 у книзі реєстрації договорів оренди Чернігівської міської ради за № 1467п, строком на 10 років, на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, щодо земельної ділянки площею 0,0491 га з кадастровим номером :02:026:6157, наданої для городництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та відсутності підстав для задовленння решти заявлених вимог, з підстав зазначених вище.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і задовольняє позов частково, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам, а саме стягнути з Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 2002,00 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 п. 4 ч. 1, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2020 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки задовольнити частково.

Визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки від 05.07.2006, укладену між Чернігівською міською радою та ОСОБА_1 , зареєстрованого 05.07.2006 у книзі реєстрації договорів оренди Чернігівської міської ради за № 1467п, строком на 10 років, на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, щодо земельної ділянки площею 0,0491 га з кадастровим номером :02:026:6157, наданої для городництва, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 :

«Додаткова угода про поновлення терміну дії договору оренди землі від 05.07.2006 (зареєстрованого 05.07.2006 у книзі реєстрації договорів оренди Чернігівської міської ради за № 1467п).

Чернігівська міська рада (юридична адреса: м. Чернігів, вул. Магистраціка, 7, код за ) в особі ОСОБА_2 , в подальшому "Орендодавець" з одного боку, та громадянин ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у подальшому "Орендар", з другого боку, керуючись статтею 792 Цивільного кодексу України, статтею 33 Закону України "Про оренду землі" за домовленістю сторін уклали цю додаткову угоду про нижченаведене:

1. Поновити термін дії договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація від 05.07.2006 № 1467п на 10 (десять) років.

2. Всі інші умови вищевказаного договору залишаються без змін.

3. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди земельної ділянки (державна реєстрація 05.07.2006 № 1467п).»

Стягнути з Чернігівської міської ради (м. Чернігів, вул. Магістратська, 7, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у відшкодування судового збору 2002,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 15.11.2023.

Головуючий Судді: