ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6910/23 Номер провадження 22-ц/814/4550/23Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бурбак Оксани Валеріївни на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2023 року, постановлену суддею Андрієнко Г.В., у справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бурбак Оксани Валеріївни до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в яком просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у розмірі 12678,91 грн., в тому числі 2678,91 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також просив вирішити питання судових витрат.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2023 року позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бурбак О.В. до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди передано до Київського районного суду м. Полтави за підсудністю.

Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Бурбак О.В подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Октябрського районного суду м. Полтави.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що він звернувся до суду за правилами альтернативної підсудності згідно ст. 28 ЦПК України, в якій вказано, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Місцевий суд постановляючи оскаржувану ухвалу про передачу справи на розгляд до Київського районного суду м. Полтави за підсудністю виходив із того, що відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина першастатті 5 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Вирішуючи питання про прийняття до провадження справ, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Отже, згідно з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року,Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у пункті першому статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

За загальним правилом територіальної підсудності, згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 6 ст. 28 ЦПК України визначено альтернативну підсудність за вибором позивача, а саме, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних та юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 725/2910/19 (провадження № 61-8546св20) зазначено, що тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Отже, право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за адресою: м. Полтава, вул. Олени Пчілки, 22, що територіально знаходиться в Шевченківському районі м. Полтави.

За таких обставин вбачається, що позивач звертаючись до суду з позовом про відшкодування шкоди, скористався правом вибору суду за правилами альтернативної підсудності та звернувся до суду за місцем заподіяння шкоди.

Враховуючи викладене, при вирішенні питання щодо відкриття провадження суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав щодо передачі позовної заяви за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави, за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала районного скасуванню, з направленням справи до Октябрського районного суду м. Полтави для продовження розгляду.

Керуючись ст.368, п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379, ст.ст.382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бурбак Оксани Валеріївни задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2023 року скасувати.

Справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бурбак Оксани Валеріївни до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - направити для продовження розгляду до Октябрського районного суду м. Полтави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10.11.2023 року

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна