ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6914/23 Справа № 185/5571/23 Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року про відмову у відкритті провадження

по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа : Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту проживання однією сім`єю, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2023 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту проживання однією сім`єю, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту проживання однією сім`єю, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

В апеляційній скарзі на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року і направити справу для продовження розгляду до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - спеціально уповноважений суб`єкт, який уповноважений відповідними Законами України на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яку має на меті отримати ОСОБА_1 у разі встановлення факту проживання однією сім`єю та встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Судом першої інстанції встановлено, що вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для призначенні їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що не пов`язано з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Між ОСОБА_1 та територіальним управлінням Пенсійного фонду України виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для призначення заявниці пенсії у зв`язку з втратою годувальника, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні певного юридичного факту. Такий факт має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22).

При цьому, у вказаній вище постанові Верховний Суд звернув увагу на недопустимість ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим, враховуючи визначені законом завдання цивільного судочинства.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 та знаходження на його утриманні з метою призначення заявниці пенсії у зв`язку з втратою годувальника не виходить із сфери публічно-правових відносин, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у спірних правовідносинах суд першої інстанції правильно врахував правову мету звернення ОСОБА_1 до суду, і правильно врахував вимоги заявниці за своїм предметом та можливими правовими наслідками, які пов`язані з публічно-правовими відносинами з державою, а тому вони не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства оскільки за предметом та можливими правовими наслідками такий спір існує у сфері публічно-правових відносин (Аналогічний висновок у постанові від 22.03.2023 року по справі №290/289/22-ц).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2023 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова