Справа №751/3410/22
Провадження №2/751/1118/22
25 січня 2023 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого судді Карапути О.О.,
секретаря судового засідання Ригаль В.Л.
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору міни житла від 22.03.2007 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.07.2020 року вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі з 10.06.2015 року зареєстрований ОСОБА_3 , але фактично він там не мешкав жодного дня, за комунальні послуги не сплачував, його особистих речей у квартирі немає. В зв`язку з реєстрацію відповідача за вказаною адресою, позивачу відмовляють в наданні субсидії. Посилаючись на ст.383, ст.405 ЦК, просить задовольнити її позов.
Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позовну заяву.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав думку позивача.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України. З клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не надходив.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.
Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до договору міни житла від 22.03.2007 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником квартири за АДРЕСА_2 (а.с.3,4,8).
Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг №3501 від 01.09.2022 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (а.с.9).
Згідно з актом від 19.01.2023 року, громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 10.06.2015 року за адресою АДРЕСА_1 ніколи не проживав і не проживає.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однозначно підтвердили, що відповідач ОСОБА_3 не мешкає у квартирі за адресою АДРЕСА_1 та жодного дня у ній не проживав.
Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не мешкає у спірній квартирі без поважних причин.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються статтями 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.
Згідно ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд вважає, що реєстрація відповідача у даній квартирі, порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності.
Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає можливим визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням, а отже позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 383, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 128, 141, 223, 247, 280-282, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення складено 26.01.2023
Головуючий - суддя О. О. Карапута