Дата документу 21.07.2023 Справа № 337/2736/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/2736/23 Головуючий у 1-й інстанції: Бредун Д.С.
Провадження № 22-ц/807/1451/23 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Скворцової Олени Володимирівни на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжячерез систему «Електронний суд» з позовом, яка підписаний адвокатом Скворцовою О.В., про розірвання шлюбу, просив суд розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 05 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Старобогданівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Скворцова О.В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Скворцова О.В. посилається на те, що суд першої інстанції не врахував особливості цієї справи, формально підійшов до питання про відкриття провадження у справі, не приймаючи до уваги умови воєнного стану та проживання сторін у справі на тимчасово окупованій території України, відсутність поштового зв`язку та комунікацій.

Зазначає, що позивач постійно проживає на території Михайлівського району Запорізької області за місцем своєї реєстрації, разом із ним також проживає спільна з відповідачкою малолітня дитина та перебуває на його повному утриманні. Відповідачка також зареєстрована за адресою проживання позивача та постійно проживає на тимчасово окупованій території Михайлівського районну Запорізької області. На теперішній час територія проживання сторін у справі перебуває в окупації російських збройних сил, з 25.02.2022 року, проїзд через лінію розмежування відсутній.

Однак позивач, не маючи можливості особисто приїздити на підконтрольну територію України, прагнучи належним чином оформити документи про розірвання шлюбу за українським законодавством, знайшов спосіб звернутися через представника до уповноваженого суду у м. Запоріжжі для розірвання шлюбу у судовому порядку. При цьому позивач зазначив, що відповідачка електронної адреси не має, не має номеру телефону українських мобільних операторів, не користується месенжерами, про що представник позивача зазначила у заяві про усунення недоліків. Натомість суд не знайшов підстав для відкриття провадження у справі, оскільки не вважає що для позивача існують перешкоди у спробі надіслати через засоби поштового зв`язку примірник позовної заяви з додатками, чи спробі надіслати фотокопію матеріалів на електронну пошту відповідача, або за допомогою месенджерів. З серпня 2022 року АТ "Укрпошта" припинила роботу своїх відділень на непідконтрольних Україні територіях, приймання та відправлення поштовими відділеннями поштових листів припинено з 24 лютого 2022 року.

Вважає, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виявив надмірний формалізм, оскільки повернення позовної заяви із зазначених підстав не відповідає принципу розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі й порушує сутність права позивача на доступ до суду, що з огляду на положення статті 6 Конвенції є недопустимим.

Учасники справи своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо повернення заяви позивачеві.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі оскаржується ухвала про повернення заяви, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2023 року скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 (в особі представника - адвоката Скворцової О.В.) до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу було залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків: п`ять днів з моменту отримання позивачем (представником позивача) копії ухвали.

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Скворцової О.В., суд першої інстанції виходив із того, що заява не відповідає вимогам ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а саме, подаючи позовну заяву та документи, що додаються до неї в електронній формі, представником позивача не додано до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

На виконання вимог ухвали суду від 29 травня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Скворцова О.В. через систему «Електронний суд» подала заяву, в якій зазначила, що виконання вимог ухвали від 29 травня 2023 року є неможливим через відсутність на тимчасово окупованій території засобів поштового зв`язку, електронна пошта у відповідача відсутня.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав того, що стороною позивача не були усунуті недоліки, визначені ухвалою від 29 травня 2023 року. Крім того, стороною позивача не надано підтвердження неможливості виконання вимог абз. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України за незалежних від них обставин, зокрема, спроби надіслати через засоби поштового зв`язку примірник позовної заяви з додатками, у прийнятті до відправлення яких оператором поштового зв`язку було відмовлено, чи спроби надіслати фотокопію матеріалів на електронну пошту відповідача, або за допомогою мессенджерів, тощо.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набула чинності для України з 11.09.1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У своєму рішенні в справі «Голдер проти Сполученого Королівства», 1975 р. суд відзначив: «Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики "справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження». Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 185 ЦПК України).

Якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3 ст. 185 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Як у позові, так і в заяві, яка була подана на виконання ухвали від 29 травня 2023 року, представник позивача зазначала, що відповідач проживає на тимчасово окупованій території, з якою відсутнє поштове сполучення, електронна пошта у відповідача відсутня, тобто представником позивача було повідомлено суду про неможливість направлення відповідачу копії позовної заяви із додатками ні поштою, ні в електронному вигляді, проте судом першої інстанції дану обставину було проігноровано та безпідставно повернуто позовну заяву позивачу.

Та обставина, що частина Запорізької області (с. Старобогданівка Михайлівського району), де проживає відповідач, є тимчасово окупованою територією, де органи влади України не виконують свої функції, є загальновідомою, а тому суд першої інстанції мав звернути на це увагу при поверненні заяви.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення заяви, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справу необхідно направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на те, що предметом оскарження є ухвала суду про повернення позовної заяви, судові витрати підлягають відшкодуванню на підставі ст. 119 ЦПК України за результатами розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 259, 367-369, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Скворцової Олени Володимирівни задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2023 року у цій справі скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 липня 2023 року.

Головуючий Д.А.Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко