ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6189/23 Справа № 243/1219/23 Суддя у 1-й інстанції - Хаустова Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Остапенко В.О., Агєєва О.В.

секретар судового засідання Гладиш К.І.,

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2023 року, ухваленого суддею Хаустовою Т.А. поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу №29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слав`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, повний текст судового рішення складено 10 травня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії.

В обґрунтування позову зазначила, що що після смерті матері ОСОБА_2 вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2020 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устіновою І.Є.

Відповідно до зазначеного Свідоцтва спадщина складається з недоотриманої пенсії в сумі 85 567,92 грн., однак, відповідачем розмір виплати було безпідставно зменшено до 77 141,11 грн. із застосуванням трирічного строку з моменту звернення до Пенсійного фонду, тобто, з 23 грудня 2017 року по 29 лютого 2020 року.

Розмір недоплаченої пенсії складає 8 426,81 грн.

Крім того, відповідачем за життя ОСОБА_2 було призупинено виплату пенсії з 01 січня 2016 року згідно зі ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» в зв`язку з не підтвердженням місця проживання ОСОБА_2 .

З метою реалізації свого права на отримання спадкового майна у виді пенсії ОСОБА_2 , позивач звернулась до відповідача з проханням надати розрахунок суми пенсії з 01 січня 2016 року по 23 грудня 2017 року, на що отримала відмову.

У зв`язку з відсутністю інформації щодо розміру невиплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 січня 2016 року по 23 грудня 2017 року позивач не має можливості зазначити точну суму грошових коштів за цей період, яка не увійшла до складу спадщини та яку просить отримати у порядку спадкування за законом з одночасним визнанням права власності на цю суму як спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 .

Приблизний розмір невиплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 січня 2016 року по 23 грудня 2017 року позивачка оцінює у 1000,00 грн.

Позивач просила суд визнати за нею право власності на недоотриману ОСОБА_2 пенсію за період з 01 січня 2016 року по 23 грудня 2017 року в розмірі 1000,00 грн., стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на свою користь недоотриману пенсію після ОСОБА_2 у розмірі 9426,81 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1073,60 грн. та витрат на професійну правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ШИПІЦИН Олександр Володимирович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії задоволені частково.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в порядку спадкування за законом у виді недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2020 року в розмірі 8 426,81 грн. (вісім тисяч чотириста двадцять шість грн. 81 коп.).

Стягнуто зарахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 959,69 грн. (дев`ятсот п`ятдесят дев`ять грн. 69 коп.) та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області, будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права на підставі одностороннього та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати, та відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що виплата пенсії ОСОБА_2 була припинена з 01.01.2016 на підставі обміну інформації з органами саціального захисту населення. Вказує, що за життя ОСОБА_2 особисто за поновленням виплати пенсії не зверталася, пенсійна справа була знята з обліку з 01.03.2020 у зв`язку зі смертю пенсіонера 01.02.2020 року.

Також сторона відповідача не погоджується з рішенням суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, вважає вартість послуг на правничу допомогу завищеною, вказує, що адвокатом не подано суду детального опису наданих послуг та договір про надання правничої допомоги не є розрахунком здійснених витрат часу при наданні правничої допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Шипіцин О.В. просить апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника відповідача ОСОБА_3 , яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким у повному обсязі відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами,що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устиновою І.Є. видане ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видане це Свідоцтво, складається з: залишку недотриманої пенсії в розмірі 85 567,92 грн.

Відповідно до Довідки Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 28 вересня 2020 року №0574-05-8/12243, ОСОБА_2 не отримувала пенсію за період з 17 вересня 2017 року по 29 лютого 2020 року в загальній сумі 85 567,92 грн.

Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20 березня 2023 року за №4230-3377/П-02/8-0500/23 на звернення ОСОБА_1 від 18 лютого 2023 року, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була одержувачем пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону №1058 як внутрішньо переміщена особа. Виплата пенсії внутрішньо переміщеним особам проводиться за результатами рекомендацій Міністерства фінансів України щодо зупинення або припинення державних виплат щодо деяких громадян, одержаних відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів ПФУ, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою КМУ від 18 лютого 2016 року №136. На підставі інформації, яка надійшла від УПСЗН Бахмутської міської ради, виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено з 01 січня 2016 року до з`ясування місця фактичного проживання, оскільки не підтверджено місце проживання ОСОБА_2 . Органи ПФУ призначають (відновлюють) виплату пенсії внутрішньо переміщеним особам за особливим зверненням з урахуванням вимог постанови КМУ від 05 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Пенсійна справа знята з обліку з березня 2020 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . Водночас, ОСОБА_2 за життя пенсія з 01 січня 2016 року не нараховувалась та не виплачувалась, за поновленням виплати пенсії померла не зверталась, тому надати розрахунок загальної суми заборгованості недоотриманої за життя пенсії з 01 січня 2016 року немає можливості.

Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 31 січня 2023 року за №1310-346/П-02/8-0500/23 на звернення ОСОБА_1 від 07 січня 2023 року, 24 грудня 2020 року ОСОБА_1 надала до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . Сума недоотриманої пенсії відповідно до ст.46 Закону №1058 була перерахована за три роки до дня звернення за отриманням пенсії за період з 23 грудня 2017 року по 29 лютого 2020 року, яка склала 77 141,11 грн. та виплачена ОСОБА_1 у березні 2021 року разовим дорученням.

На виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2023 року про витребування доказів відповідачем надано інформацію з автоматизованої системи нарахування пенсії (Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України щодо ОСОБА_2 з періодом нарахувань з 01 липня 2014 року по 01 лютого 2020 року, де зазначено, що з січня 2016 року по листопад 2017 року пенсія не призначалась, не нараховувалась та не виплачувалась.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 8 426,81 грн. гривень, нарахованої матері ОСОБА_2 .

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовної вимоги провизнання права власності та стягнення на користь позивача недоотриману пенсію матері за період з 01 січня 2016 року по 17 вересня 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що з наданої відповідачем на ухвалу суду про витребування доказів інформації встановлено, що з січня 2016 року по листопад 2017 року пенсія не призначалась, не нараховувалась та не виплачувалась, що позбавляє суд можливості визнати право власності та стягнути на користь позивача недоотриману пенсію за зазначений період, оскільки не встановлена сума недоотриманої пенсії. Позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити нарахування за вказаний період позивачем не заявлялось.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами сторони відповідача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч.3 ст.52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ж ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Крім цього, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Водночас ст.1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах « ОСОБА_5 дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копеський проти Словаччини»).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, висновок суду першої інстанції про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцю у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, тому позивач має право на недоотриману при житті матері пенсію за період з 17 вересня 2017 року по 23 грудня 2017 року в розмірі 8 426,81 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2020 року, що є підставою для задоволення позову, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується, як і погоджується з висновкому суду про те, що позивач також має право на неотриману пенсію матері за період з 01 січня 2016 року по 17 вересня 2017 року, однак ця позовна вимога не може бути задоволена через не встановлення розміру пенсії за цей період, за відсутності вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити нарахування пенсії за вказаний період.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Доводи сторони відповідача про те, що вартість послуг на правничу допомогу, яку стягнув суд з відповідача на користь позивача завищеною та недоведеною, колегія суддів відхиляє.

Так, при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції дослідив надані позивачем докази, а саме: ордер серії АН №1083658 на надання правничої (правової) допомоги від 06 квітня 2023 року; договір №10-02/2021-2 про надання правової допомоги від 10 лютого 2021 року, орієнтовний розрахунок судових витрат від 06 квітня 2023 року; додаткову угоду №5 (до договору №10-02/2021-2 про надання правової допомоги від 10 лютого 2021 року) від 28 березня 2023 року, в п.2.6 якої зазначено, що розмір гонорару є фіксованим та дорівнює 10 000 грн., акт №5 приймання-передачі виконаних послуг (до договору №10-02/2021-2 про надання правової допомоги від 10 лютого 2021 року) від 10 квітня 2023 року, та беручи до уваги наявність заперечень відповідача проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи часткове задоволення позовних, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, частково задовольнив вимогу позивача, стягнувши 5 000 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009.

Компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

1. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

2. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

3. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

З урахуванням того, що наданими до суду документами підтверджено обґрунтованість, необхідний фактичний обсяг та співмірність витрат на правничу допомогу позивачем у цій справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача у визначеному судом розмірі.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог законодавства та власного тлумачення норм матеріального права. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайоннго суду Донецької області від 10 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2023 року.

Головуючий:

Судді: