Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/891/2023

Справа № 219/931/22

21 липня 2023 року Дружківський міський суд Донецької області в складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Терещенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут Енергія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплову енергію, -

в с т а н о в и в:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» звернулось до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за період з вересня 2019 року по вересень 2021 року заборгованість за спожиті послуги теплової енергії в розмірі 5 645,53 грн. та судовий збір в розмірі 2 481 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі в період з вересня 2019 року по вересень 2021 року були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я відповідача ОСОБА_1 . Зазначає, що незважаючи на постачання теплової енергії, в період з вересня 2019 року по вересень 2021 року відповідачі не здійснюють її оплату, в результаті чого виникла заборгованість. Відповідачі добровільно заборгованість не сплачують, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого 2022 року справу прийнято суддею до свого провадження, призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву, згідно якої просив справу розглянути без його участі з урахування позовної заяви, відзиву на позовну заяву, та відповіді на відзив.

Повідомлені належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання відповідачі не з`явилися, просили суд розглянути справу за їх відсутності з урахуванням обставин, викладених у відзиві.

Від відповідачів на адресу суду надійшов відзив, в якому вони зазначили, що з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами не погоджуються, вказують, що житлу, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , надано статус службовою житла. Відповідно до наказу Міністерства Оборони України від 31.07.2018 року № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями» в зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з лав Збройних Сил України (06.05.2020 року) він у визначені терміни здав належне йому жиле приміщення для отримання грошової компенсації згідно Постанови КМУ від 02.09.2015 року №728 «Деякі питання забезпечення житлом військослужбовців та інших громадян», на підставі чого було прийняте рішення об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , відділення ВСП Донецького зонального відділу ВСП Східного територіального управління ВСП Донецького гарнізону, викладеного у протоколі №3 від 03.09.2020 року. На підставі Протоколу №3 від 03.09.2020 року об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_2 , відділення ВСП Донецького зонального відділу ВСП Східного територіального управління ВСП Донецького гарнізону, замість зданого ним службового житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , їм, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , була надана відповідного розміру грошова компенсація (наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 03.06.2020 року №420). Основною вимогою здачі належного їм службового житла, розташованого та адресою: АДРЕСА_2 , була відсутність заборгованості за комунальні послуги, що і відображено в витягу з особистого рахунку №5717 ТОВ «Бахмут-Енергія» 12 строка 09/2020. Після рішення об`єднаної житлової комісії про надання відповідного розміру грошової компенсації, доступу до даного житлового приміщення в ОСОБА_1 та його дружини не було, в зв`язку з його переходом до власності Міністерства Оборони України (представником квартирно-експлуатаційного відділу м. Луганськ, розташованого та адресою Доненька обл., м. Слов`янськ, вул. Поштова, буд.20, були вилучені ключі). В зв`язку з наведеним просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, згідно якого вказав, що наведені у відзиві обставини справи не були відомі позивачу на час звернення до суду з позовною заявою, так як зазначені відомості неможливо отримати з відкритих джерел, до яких має доступ позивач. Зазначені обставини стали відомі позивачу виключно з відзиву на позовну заяву. Просив врахувати ці обставини при розгляді справи.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ТОВ «БахмутЕнергія» згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» здійснює постачання теплової енергії для забезпечення споживачів послугами з централізованого опалення.

Позивачем надавалися послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , за якою у ТОВ «БахмутЕнергія» відкритий особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 № 5717 (а.с.5).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою 27.07.2015 року ПП «Квартал», станом на вказану дату за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_3 (а.с.6).

Відповідно до розрахунку суми заборгованості за надані послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , за період з вересня 2019 року по вересень 2021 року нарахована заборгованість в сумі 5 645,53 грн. (а.с.5).

Розрахунок заборгованості позивачем здійснено на основі тарифів, погоджених рішеннями виконавчого комітету Бахмутської міської ради Донецької області.

Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 29 вересня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» знаходиться за адресою: 84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Зелена, буд. 41.

Згідно копій ліцензій, наданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» внесено 14 вересня 2012 року за № 304 до державного реєстру на право: постачання теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; виробництва теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та уставках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії).

З копії рішення чергових зборів учасників товариства № 1/2016 від 18 лютого 2016 року вбачається, що найменування юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» змінене на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» з 14 березня 2016 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Артемівськ-Енергія» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія».

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Згідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом, саме позивач належними та допустимими доказами повинен довести наявність правовідносин з відповідачем, наявність заборгованості, її розмір, та те, що вона підлягає стягненню саме з відповідача.

Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованості за надані послуги з теплопостачання, яка виникла в період з вересня 2019 року по вересень 2021 року.

Судом встановлено, що згідно довідки виконкому Бахмутської міської ради від 07.02.2022 року місце реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано з 24.12.2020 року за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.22).

Згідно довідки виконкому Бахмутської міської ради від 07.02.2022 року місце реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано з 23.12.2020 року за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.23).

Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №420 від 03.09.2020 року затверджено надати полковнику запасу ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення відповідно до наданої письмової згоди та пункту 12 постанови Кабінету Міністрів від 02 вересня 2015 року № 728 «Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян», на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов з 31.07.1995, із складом сім`і 3 (гри) особи (він, дружина, син) по загальній черзі, суму грошової компенсації (а.с.51).

Відповідно до розрахунку суми заборгованості за теплову енергію по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , станом на вересень 2020 року заборгованість за теплову енергію відсутня.

Таким чином вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , мала статус службового житла, відповідачі були зареєстровані за вказаною адресою, але з вересня 2020 року здали вказане службове житло, сплативши заборгованість за комунальні послуги в повному обсязі, що спростовує доводи позивача стосовно того, що відповідачі повинні нести відповідальність за виникнення заборгованості за вказаною адресою після вересня 2020 року.

Позивачем не надано доказів належності квартири АДРЕСА_1 відповідачам по справі та не підтверджено, що вони у період з жовтня 2020 року по вересень 2021 року були споживачами послуг позивача щодо постачання теплової енергії за вищезазначеною адресою.

Вищеприведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача не було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог.

З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не було доведено надання послуг з постачання теплової енергії відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з жовтня 2020 року по вересень 2021 року.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 128, 141, 223, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут Енергія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплову енергію - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О.М.Лапченко