ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/819/219/23 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м.Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Майданіка В.В.,

секретар Доброва К.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гонтар Поліна Анатоліївна, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист права власності на землю,

В С Т А Н О В И В:

31.10.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 про визнання нечинним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0428 га по АДРЕСА_1 , виданого 14 лютого 2005 року на ім`я ОСОБА_1 за №016297.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.11.2021 року позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без розгляду у зв`язку з неявкою позивачів, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, у призначене судове засідання, ненадходженням від позивачів будь-яких заяв про розгляд справи за їх відсутності та неповідомленням ними причин такої неявки.

08 грудня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гонтар Поліна Анатоліївна, звернувся до суду з заявою про компенсацію йому на підставі ч.5 ст.142 ЦПК України понесених на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначив, що у ході розгляду даної справи ним понесено витрати на професійну правничу допомогу, яка надана АО «Жованник і партнери», в загальній сумі 26 000 грн. Докази на підтвердження факту понесення таких витрат та їх розміру були долучені відповідачем до заяви про забезпечення судових витрат від 19.09.2019р.

Крім того, у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просив стягнути з позивачів на його користь понесені ним та документально підтверджені судові витрати, орієнтовна вартість яких становить 26 000 грн.

Проте, залишаючи позовну заяву без розгляду суд не вирішив питання про стягнення судових витрат.

З огляду на викладене та на підставі ч.5 ст.142 ЦПК України заявник просив суд стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в сумі 26 000,00 грн в рівних частинах, а саме по 13 000,00 грн з кожного.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гонтар П.А., про стягнення з позивачів компенсації витрат на правничу допомогу відмовлено.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що відповідно до ст.142 ЦПК України підставою для компенсації відповідачу здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, є встановлення факту необґрунтованих дій позивача.

Повторна неявка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання та залишення поданого ними позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивачів, оскільки звернення до суду є суб`єктивним правом кожної особи, яке гарантоване ст.55, 124 Конституції України та має на меті безумовний доступ до правосуддя.

Оскільки представником відповідача не надано доказів на підтвердження того, що позивачами було допущено зловживання процесуальними правами або вчинено інші необґрунтовані дії, тому суд не вбачає підстав для компенсації за рахунок позивачів понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гонтар Поліна Анатоліївна, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошти по 13 000,00 грн з кожного в якості компенсації понесених відповідачем витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно ст.44 ЦПК України не містить чіткого переліку дій, які можуть визнаватися зловживанням процесуальними правами, а тому необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що повторна неявка позивача в судове засідання не підпадає під даний перелік.

За позицією апелянта, необґрунтованість дій позивачів полягає в тому, що починаючи з вересня 2020 року вони жодним чином не цікавились про хід розгляду ініційованої ними справи, внаслідок чого позовну заяву було залишено без розгляду.

Крім того, позивачі раніше неодноразово зверталися до суду із аналогічними позовними вимогами.

Так, у провадженні Комсомольського районного суду м.Херсона знаходилась справа №667/4107/13-ц за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Управління Держземагенства м.Херсона, Херсонської міської ради про усунення порушень прав на землю, в якій 25.12.2013 року ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Також у провадженні цього ж суду перебувала цивільна справа №667/695/13-ц за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про скасування державного акту про право власності на землю, позовні вимоги в якій на підставі ухвали Комсомольського районного суду м.Херсона від 25.04.2013 року залишено без розгляду.

Крім того, у провадженні Комсомольського районного суду м.Херсона знаходилася цивільна справа №667/3585/14-ц з тим самим суб`єктним складом про визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на частину земельної ділянки площею 0,0428 га по АДРЕСА_2 .

На підтвердження вказаних обставин відповідачем були надані відповідні докази до суду першої інстанції, а тому безпідставним є висновок суду про відсутність доказів щодо необґрунтованості дій позивачів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не є перешкодою у перегляді судового рішення.

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення судових повідомлень, які повернулись на адресу суду з відміткою про причину невручення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «адресат відсутній за вказаною адресою».

Від представника відповідача адвоката Гонтар П.А. 08.09.2023р. в електронній формі надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Оскільки згідно ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, відповідність ухвали суду нормам цивільного процесуального закону, апеляційний суд встановив наступне.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

В силу положень частин першої, другої ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Статтею 142 ЦПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, у разі залишення позову без розгляду.

У частинах п`ятій та шостій статті 142 ЦПК України вказано, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

При цьому, згідно ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що для стягнення на підставі ч.5 ст.142 ЦПК України здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Аналогічного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2023 року по справі № 947/28028/19.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.11.2021 року позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист прав власності на землю залишено без розгляду з підстав повторної неявки позивачів у судове засідання.

У заяві про компенсацію судових витрат ОСОБА_1 , від імені якого діє його представник адвокат Гонтар П.А., посилаючись на ч.5 ст.142 ЦПК України, просить стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в загальній сумі 26 000 грн з позивачів.

При цьому, вказана заява не містить жодних доводів та пояснень з посиланням на відповідні докази про те, у чому саме полягає необґрунтованість дій позивачів, вчинених ними у ході розгляду даної справи.

Апеляційний суд наголошує, що сам по собі факт залишення позовної заяви без розгляду не свідчить про недобросовісність поведінки позивачів, та не є безумовною підставою для покладання на них обов`язку компенсації понесених відповідачем судових витрат.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачами ст.44 ЦПК України та зловживання ними своїми процесуальними правами колегія суддів в силу вимог ч.6 ст. 367 ЦПК України не бере до уваги та не надає їм правової оцінки, оскільки вказані підстави не були зазначені стороною відповідача в заяві про компенсацію судових витрат та, відповідно, не були предметом розгляду суду першої інстанції.

З тих же міркувань апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про необґрунтованість дій позивачів, які полягають у поданні завідомо безпідставного позову, вимоги та підстави якого вже були предметом розгляду в інших судових справах, оскільки на вказані обставини у заяві про компенсацію судових витрат відповідач та його представник не посилались.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 21.09.2020р. відповідач в особі свого представника вже звертався до суду з клопотанням про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки вважав, що судовими рішеннями у справі №667/4107/13-ц вже вирішено тотожний спір між тими самими сторонами, з тих саме підстав та вимог. (а.с.110а-112)

Проте, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 грудня 2020 року, яка набрала законної сили, у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відмовлено.

Враховуючи, що при пред`явленні вимоги щодо стягнення судових витрат відповідачем ОСОБА_1 не доведено зловживання позивачами їхніми процесуальними правами при поданні позову та розгляді справи в суді, тобто вчинення таких необґрунтованих дій, за наявності яких відповідач міг б вимагати від них компенсацію понесених ним судових витрат в порядку статті 142 ЦПК України, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання заявника.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому згідно ст. 375 ЦПК України підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Гонтар Поліна Анатоліївна, залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ________________ Н.В.Орловська

Судді ________________ О.В.Кутурланова

________________ В.В.Майданік