Справа № 643/2284/23
Провадження № 2/643/890/23
УХВАЛА

27.04.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Новіченко Н.В., розглянувши

заяву представника відповідача - адвоката Мірошниченко Альони

Михайлівни

про відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/2284/23

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.03.2023 відкрито провадження у справі № 643/2284/23, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 27.04.2023 року.

27.04.2023 року представником відповідача - адвокатом Мірошниченко Альоною Михайлівною подано до суду заяву про відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/2284/23, мотивовану тим, що суддею Новіченко Н.В. було ухвалено рішення у справі № 643/16933/20 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів. Вказане рішення було постановлено суддею менш ніж через 2 тижні з моменту надходження до суду позовної заяви, без належного повідомлення відповідача, у першому судовому засіданні, і, як наслідок, у відсутність відповідача. При цьому, суддею Новіченко Н.В. не було з`ясовано з ким проживає дитина, де мешкають батьки дитини, а найголовніше - чи існує спір між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Крім того, суддею Новіченко Н.В. не було досліджено доказів, а саме того, що на той час вже існувало рішення Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/2049/19 від 04.04.2019 про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. У подальшому, рішення суду про стягнення з відповідача аліментів потягнуло за собою низку дій, направлених позивачем проти відповідача. Таким чином, відповідач вважає, що суддею Новіченко Н.В. при постановленні рішення у справі № 643/16933/20 від 24.11.2020 були порушені права відповідача, внаслідок чого у нього є сумнів у неупередженості судді.

Оскільки вищевказана заява про відвід судді Новіченко Н.В. надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до судового засідання, вона в силу приписів ч. 3 ст. 40 ЦПК України не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Розглянувши подану представником відповідача - адвокатом Мірошниченко Альоною Михайлівною заяву про відвід судді Новіченко Н.В., суд зазначає наступне.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях статей 36-41 Цивільного процесуального кодексу України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з цим було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було унормовано у статті 36 Цивільного процесуального кодексу України.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини «Ветштайн проти Швейцарії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

При вирішенні справи «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, за практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

Відповідно до частини 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За змістом частини третьої статті 39 Цивільного процесуального кодексу України відвід повинен бути вмотивованим.

У частині четвертій статті 39 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Цивільний процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно довести наявність упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Разом з тим, подана представником відповідача - адвокатом Мірошниченко Альоною Михайлівною заява не містить жодних обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості судді Новіченко Н.В., та можуть бути підставою для її відводу від розгляду справи відповідно до статей 36, 37 Цивільного процесуального кодексу України.

Доводи представника відповідача - адвоката Мірошніченко Альони Михайлівни в частині того, що суддею Новіченко Н.В. при розгляді справи № 643/16933/20 були порушені права відповідача взагалі не відповідають дійсності.

Так, 30.10.2020 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

05.11.2020 суддею Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В. було видано судовий наказ у справі № 643/16933/20, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 30.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Суд звертає увагу представника відповідача - адвоката Мірошніченко А.М. на те, що відповідно до частини 2 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу (частина 1 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною 1 статті 167 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

За таких обставин, аргументи представника відповідача з приводу того, що рішення суду у справі № 643/16933/20 постановлене суддею Новіченко Н.В. менш ніж через два тижні з моменту надходження до суду позовної заяви у першому судовому засіданні без належного повідомлення відповідача не відповідають дійсності, оскільки справа № 643/16933/20 була розглянута суддею Новіченко Н.В. не у позовному, а в наказному провадженні.

Посилання представника відповідача на те, що суддею Новіченко Н.В. не було досліджено доказів, зокрема судового рішення у справі № 643/2049/19 від 04.04.2019 про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів також є безпідставними, оскільки судовий наказ від 05.11.2020 у справі № 643/16933/20 відповідно до вимог розділу ІІ Цивільного процесуального кодексу України розглядається на підставі поданих заявником доказів.

Відповідач, у свою чергу, не скористався наданий йому частиною 8 статті 170 Цивільного процесуального кодексу України правом на подання заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

У контексті поданої заяви суд звертає увагу представника відповідача на приписи частини четвертої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Інші наведені представником відповідача доводи щодо сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді Новіченко Н.В., мають суб`єктивний характер, оскільки жодного прикладу чи факту вчинення дій, які б свідчили про упередженість чи ставили б під сумнів безсторонність судді, не наведено.

Крім того, з доводів представника відповідача у цій справі не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність судді.

Враховуючи наведене, викладені у заяві представника відповідача про відвід судді Новіченко Н.В. доводи мають суб`єктивний характер та не свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів у неупередженості або об`єктивності судді Новіченко Н.В. при розгляді справи № 643/2284/23, у зв`язку з чим заявлений відвід є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36, 40, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача - адвоката Мірошниченко Альони Михайлівни про відвід судді Новіченко Н.В. від розгляду справи № 643/2284/23 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Н.В. Новіченко