Справа № 2-1514/10
Провадження № 4-с/185/2/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., представника заявника адвоката Антіпова Є.В., заінтересованої особи ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи Лехкодух І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Турчин Андрій Анатолійович, ОСОБА_1 , на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 70133423 від 20 жовтня 2022 року та похідні рішення, -
В С Т А Н О В И В :
Заявник звернувся до суду зі скаргою в якій просив суд : визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця Турчина А.А. прийняті у межах виконавчого провадження № 70133423, а саме про відкриття виконавчого провадження № 70133423 від 20.10.2022 р., про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 20.10.2022 р.; про стягнення з боржника основної винагороди від 20.10.2022 р.; про арешт коштів боржника від 20.10.2022 р. та про арешт майна боржника від 20.10.2022 р.
Приватний виконавець Турчин А.А. надав відзив на скаргу, де зазначив, що 20.10.2022 р. до нього звернувся представник стягувача із заявою про примусове виконання рішення за дублікатом виконавчого листа № 2-1514/10 від 01.11.2021 р, виданого Сватівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 81 324, 18 доларів, що еквівалентно 663 139, 24 грн. а також судовий збір у сумі 1700,00 грн., витрати на ІТЗ 120, 00 грн. Крім того, представником стягувача одночасно надана ухвала Сватівського районного суду Луганської області, якою задоволена заява ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1514/10 від 13.04.2011 р. Крім того, надана постанова Луганського апеляційного суду по справі № 2-1514/10 від 22.02.2021 р. відповідно до якої ухвалу Сватівського районного суду від 11.11.2021 р. скасовано в частині поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1514/10 від 13.04.2011 р. у зв`язку з тим, що за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження 08.06.2012 р., яке на дату винесення постанови не закрите. Також зазначено судом зазначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 32952814 є чинною, з підстав пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1514/10 від 13.04.2011 р. не оскаржувалася. 20.10.2022 р. ним була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження, постанова про стягнення з боржника основної винагороди, постанова про арешт майна боржника.
Представником стягувача адвокатом Лехкодух І.О. надана до суду позиція стягувача, відповідно до якої зазначено, що доводи і аргументи викладені у скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються належними доказами, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм права та спрямовані на введення суду в оману. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Луганська у справі № 2-1514/10 від 16.06.2010 року, даним судом видано виконавчий лист № 2-1514/10. 08.06.2012 р. на підставі заяви стягувача державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження № 32952814, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження та постанову про арешт майна боржника, звернення стягнення на майно боржника. 17.07.2012 р. ОСОБА_2 оскаржив постанову про відкриття провадження і ухвалою Ленінського районного суду м. Луганськ його скарга частково задоволена, скасована постанова про арешт нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження, в задоволенні інших вимог відмовлено. На підставі ухвали суду, державним виконавцем винесено постанову про звільнення з під арешту майна боржника. Ухвалою Апеляційного суду Луганської області, ухвала Ленінського районного суду м. Луганськ від 20.12.2012 року змінена: скасована в частині визнання неправомірними дій Ленінського ВДВС Луганського МУЮ Луганської області щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.06.2012 року, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Державним виконавцем винесено постанову про звільнення з під арешту майна боржника, накладеного на підставі Постанови від 06.08.2012 року. 26.03.2013 р. Ленінським районним судом м. Луганська справу прийнято до розгляду. З початку АТО з 2014 року стягувач вимушений був покинути непідконтрольну територію. В 2016 році ним отримано інформацію з Ленінського ВДВС про втрату виконавчого провадження № 32952814 та необхідність отримання дублікату. 01.06.2016 р. Сватівським районним судом Луганської області винесено ухвалу про видачу дублікату виконавчого листа. 06.12.2016 року Сватівським районним судом Луганської області видано дублікат виконавчого листа № 2-1514/10. 23.01.2017 р. Ленінським ВДВС винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. 01.11.2018 р. на підставі апеляційної скарги ОСОБА_2 скасована ухвала Сватівського районного суду від 01.06.2016 р. 10.12.2018 р. Луганським МВДВС винесена постанова про скасування постанови про відновлення виконавчого провадження від 23.01.2017 р. 21.11.2018 р. ухвалою Сватівського районного суд було відновлено втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-1514/10 у частині тексту рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 16.06.2010 р. 20.12.2019 р. ухвалою Сватівського районного суд заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі задоволено. 17.03.2020 р. постановою апеляційного суду Луганської області апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, ухвала Сватівського районного суду від 20.12.2019 р. залишена без змін. 02.09.2020 р. Верховним судом у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково ухвалу Світівського районного суду від 20.12.2019 р. та постанову Луганського апеляційного суду від 17.03.2020 р. скасовано. Справу передано на новий розгляд. 21.10.2020 р. ухвалою Сватівського районного суду Луганської області в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 14.05.2019 р. про видачу виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання відмовлено. ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з метою видачі дублікату виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. 11.11.2020 року Сватівським районним судом задоволено заяву ОСОБА_1 ухвалено видати дублікат виконавчого листа, поновити строк пред`явлення його до виконання. За результатом перегляду даного рішення в апеляційному порядку Постановою Луганського апеляційного суду апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково, ухвала Сватівського районного суду Луганської області від 11.11.2020 року у справі № 2-1514/10 скасована в частині поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1514/10, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1514/10 від 13.04.2010 р. відмовлено. Обгрунтовуючи відмову колегією було зазначено, що виконавче провадження за виконавчим документом № 2-1514/10 від 13.04.2011 р. відкрито 08.06.2012 р. і на теперішній час не закрито. Постанова про відкриття виконавчого провадження № 32952814 є чинною, у передбаченому законом порядку з підстав пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1514/10 від 13.04.2011 р. не оскаржувалася. Отже рішення Луганського апеляційного суду в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення стоку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1514/10 від 13.04.2011 р. обґрунтовується тим, що суд не може поновити строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у випадку коли виконавче провадження було відкрито та не було закрито. Вважає, що посилання заявника на порушення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання як підставу для визнання протиправними та скасування постанов приватного виконавця Турчина А.А. прийнятих у межах виконавчого провадження, є безпідставними.
Представником заявника надано до суду пояснення на відзив представника стягувача ОСОБА_1 , де зазначив, що скаржник не наводить жодних доводів чи аргументів щодо спростування факту повернення йому 28.12.2016 року виконавчого листа № 2-1514/10 від 13.04.2011 р. у попередньому виконавчому провадженні № 32952814, що має вирішальне значення для обчислення після переривання строку давності пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання. Заявник погоджується із однорічним строком пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1514/10 від 13.04.2011 року, проте на його думку дана обставина не впливає на висновок про його порушення при відкритті приватним виконавцем виконавчого провадження, адже у такому разі строк давності закінчився 28.12.2017 р., а не 28.12.2019 р. як зазначено скарзі. Вважає, що обраний стягувачем спосіб захисту свідчить про обізнаність із закінченням строку давності, усвідомлення неможливості за таких обставин пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа № 2-1514/10 від 13.04.2011 р. та свідоме небажання поновлення питання про примусове стягнення за виконавчим листом, строк давності пред`явлення якого є предметом цього судового розгляду. Вмотивування у постанові Луганського апеляційного суду від 22.02.2021 року у цій справі висновку про відмову у поновленні стягувану строку давності у виконавчому провадженні посиланням «не закриття» на той час виконавчого провадження № 32952814 від 08.06.2012 не мають значення для вирішення питання дотримання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Попереднє виконавче провадження є не закінченим, а завершеним у формі повернення виконавчого документу стягувану через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.12.2016 не оскаржувалося та є чинним. Тому наявний в мотивувальній частині цього рішення правовий висновок про не закінчення на той час виконавчого провадження № 32952814 від 08.06.2012 р. не впливає на порядок обчислення строку давності пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання при відкритті іншого оскаржуваного виконавчого провадження № 70133423 від 20.10.2022 р., адже ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» його обчислення пов`язує в цьому випадку саме із днем повернення виконавчого листа стягувачу, яким є 28.12.2016 року, а не із закінченням чи закриттям попереднього виконавчого провадження.
Крім того, представником заявника надані пояснення на відзив приватного виконавця Турчина В.А., де зазначено, що посилання приватним виконавцем на не закінчення попереднього виконавчого провадження № 32952814 від 08.06.2012 р. на момент винесення постанови апеляційним судом, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки обчислення строку пред`явлення пов`язано із днем повернення виконавчого листа стягувачу, яким є 28.12.2016 року, а не закінчення виконавчого провадження. Доказів іншої дати переривання строку давності пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання чи наявності підстав для поновлення пропущеного строку приватний виконавець не надає, та на наявність таких фактів у відзиві не посилається.
В судовому засіданні представник заявника адвокат Антіпов Є.В. скаргу підтримав посилаючись на доводи викладені у скарзі та на свої пояснення надані в судовому засіданні.
Заінтересована особа - ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні скарги.
Представник заінтересованої особи адвокат Лехкодух І.О. просила відмовити у задоволенні скарги посилаючись на доводи викладені у письмовій позиції стягувача наданій до суду.
Заінтересована особа приватний виконавець Турчин А.А. в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, доходить висновку що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таки підстави.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Так в судовому засіданні встановлено, що 16.06.10 року Ленінським районним судом м. Луганська винесено рішення у справі № 2- 1514/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з останнього суми боргу за Договором позики від 04.10.2008 року в розмірі 165 000, 00 доларів США, що еквівалентно станом на дату винесення рішення суду 1 318 350,00 грн.
Рішенням апеляційного суду Луганської області від 11.11.2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 16.06.2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики змінено, зменшено суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення суми боргу з 1 318 350 грн. до 663 139 грн. 24 коп.

13.04.2011 року Ленінським районним судом м. Луганськ видано виконавчий документ № 2-1514/10 відповідно до тексту якого було зазначено, що рішення набрало законної сили 11.11.2010 року. Строк пред`явлення до виконання до 11.11.2013 року.

У червні 2012 року ОСОБА_1 до Ленінського ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області подано заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом № 2-1514/10 від 13.04.2011 року виданим Ленінським районним судом м. Луганськ.

08.06.2012 року Ленінським ВДВС м. Луганськ ГТУЮ у Луганській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 32952814.

15.06.2012 року державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Луганськ ГТУЮ у Луганській області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

21.06.2012 року ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Луганська із скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження № 32952814 від 08.06.2012 року та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

11.12.2012 року державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області винесено постанову про арешт майна боржника (рухоме майно) - транспортні засоби.

20.12.2012 року ухвалою Ленінського районного суду м. Луганськ скаргу у цивільній справі № 4с-58/12 ОСОБА_2 було задоволено частково, скасовано постанову про арешт нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження, в задоволенні інших вимог відмовлено.

24.12.2012 року державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Луганськ ГТУЮ у Луганській області винесено постанову про звільнення з під арешту майна боржника, який було накладено на підставі постанови від 21.06.2012 року. Підстава ухвала Ленінського районного суду м. Луганська по справі № 4с-76/12 від 19.11.2012 року.

28.02.2013 року ухвалою Апеляційного суду Луганської області по справі № 4с-58/12 ухвалу Ленінського районного суду м. Луганськ від 20.12.2012 року змінено: скасовано в частині визнання неправомірними дій Ленінського ВДВС Луганського МУЮ Луганської області щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.06.2012 року.

Виконавче провадження № 32952814 здійснювалося починаючи з 2012 року по 2014 рік.

Як зазначає у поясненнях ОСОБА_1 , у зв`язку з початком Антитерористичної операції він вимушений був покинути непідконтрольну Україні територію. В 2016 році він з метою з`ясування виконання виконавчого провадження звернувся до Ленінського ВДВС, де отримав відповідь про втрату виконавчого провадження № 32952814.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 01.11.2016 року задоволена заява ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 2-1514/10 від 13.04.2010 року про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в сумі 663 139 грн. 24 коп., а також судовий збір у сумі 1700 грн.

Постановою Луганського апеляційного суду від 01.11.2018 року ухвала Сватівського районного суду Луганської області від 01.11.2016 року скасована, справа направлена для продовження розгляду зі стадії розгляду заяви. При цьому апеляційна інстанція, зокрема, звернула увагу на те, що під час розгляду заяви доцільно було б вирішити питання щодо відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Сватівського районного суду від 21.11.2018 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 2-1514/10 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики у частині тексту рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 16.06.2010 року, тексту рішення апеляційного суду Луганської області від 11.11.2010 року.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 08.04.2019 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні апеляційного суду Луганської області від 11.11.2010 року задоволено частково. Виправлено описку в рішенні апеляційного суду Луганської області від 11.11.2010 року, викладено абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 16 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики змінити. Зменшити суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення суми боргу з 165 000,00 доларів США, що еквівалентно до грошової одиниці України 1 318 350 грн., до 81 324,18 доларів США, що еквівалентно 663 139 грн. 24 коп. В решті рішення суду залишено без змін».

20.12.2019 року ухвалою Сватівського районного суду заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі № 2-1514/10 задоволено. Видано виконавчий лист у цивільній справі № 2-1514/10 з врахуванням ухвали Луганського апеляційного суду від 08.04.2019 року.

17.03.2020 року постановою Луганського апеляційного суду, апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, ухвала Сватівського районного суду від 20.12.2019 року залишена без змін.

02.09.2020 року Верховним судом у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Світівського районного суду від 20.12.2019 р. та постанову Луганського апеляційного суду від 17.03.2020 р. скасовано. Справу передано на новий розгляд.

21.10.2020 року ухвалою Сватівського районного суду Луганської області в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 14.05.2019 року про видачу виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання відмовлено.

ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з метою видачі дублікату виконавчого листа та пред`явлення його до виконання.

11.11.2020 року Сватівським районним судом задоволено заяву ОСОБА_1 , ухвалено видати дублікат виконавчого листа, поновити строк пред`явлення його до виконання.

Постановою Луганського апеляційного суду від 22.02.2021 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена частково, ухвала Сватівського районного суду Луганської області від 11.11.2020 року у справі № 2-1514/10 скасована в частині поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1514/10, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1514/10 від 13.04.2010 р. відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до приписів ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

За ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі в тому числі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче проводження» «Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців».

За пунктом 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача.

20.10.2022 року представник стягувача звернувся до приватного виконавця Турчина А.А. із заявою про примусове виконання рішення за дублікатом виконавчого листа № 2-1514/101 від 01.11.2021 року виданого Сватівським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 81 324, 18 доларів, що еквівалентно 663 139, 24 грн., судового збору у сумі 1700, 00 грн. і витрати на ІТЗ розгляду справи 120, 00 грн. Одночасно надав постанову Луганського апеляційного суду від 22.02.2021 року по справі 2-1514/10.

20.10.2022 року приватним виконавцем Турчиним А.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 70133423.

20.10.2022 року приватним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження, постанова про стягнення основної винагороди та постанова про арешт майна боржника.

Пунктом 1 частини 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частиною 5 передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Заявник посилається на те, що станом на дату звернення стягувача до приватного виконавця Турчина А.А. із дублікатом виконавчого листа № 2-1514/10 виданого на підставі рішення суду, що набрало законної сили 11.11.2010 року, пропущений строк давності пред`явлення виконавчого документу до виконання не поновлювався.

Однак ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 11.11.2020 року по цивільній справі 2-1514/10 встановлено, що «виконавче провадження № 32952814 здійснювалося Ленінським ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області починаючи з 2012 року до 2014 року (початку запровадження АТО). В 2014 році матеріали виконавчого провадження № 32952814 в тому числі оригінал Виконавчого листа від 13.04.2011 року у справі №2-1514/10 були втрачені Ленінським ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області з підстав незалежних від ОСОБА_1 - доказом цьому є довідка ВДВС про втрату ВП №32952814. Судом також встановлено, що починаючи з серпня 2016 року і до сьогодні ОСОБА_1 намагається відновити порушене право на стягнення належних йому грошових коштів відповідно до рішення Ленінського районним судом м. Луганська від 16.06.10 р. у справі № 2- 1514/10. Таким чином, як вбачається припинення здійснення виконавчого провадження № 32952814 починаючи з 2014 року не є наслідком бездіяльності ОСОБА_1 , а є обставиною незалежною від його волі.

Тому, суд дійшов висновку, що виконавчий документ є втраченим, у зв`язку із знаходженням приміщення Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області на тимчасово не підконтрольній Українській владі території, що є підставою для видачі дублікату виконавчого листа».

Крім того, даним рішенням було поновлено заявнику ОСОБА_1 однорічний строк пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 2-1514/10.

Постановою Луганського апеляційного суду від 22.02.2021 року апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 21.10.2020 року задоволена частково, ухвала Сватівського районного суду Луганської області від 11.11.2020 року у справі № 2-1514/10 скасована в частині поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1514/10, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1514/10 від 13.04.2010 р. відмовлено. Обгрунтовуючи відмову колегією суду було встановлено, що 08.06.2012 Ленінським ВДВС м. Луганськ ГТУЮ у Луганській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 32952814. Відтак, виконавче провадження за виконавчим документом № 2-1514/10 від 13.04.2011 року відкрито 08.06.2012 року, на теперішній час не закрито. Постанова про відкриття виконавчого провадження № 32952814 є чинною,у передбаченому законом порядку з підстав пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1514/10 від 13.04.2011 р. не оскаржувалися.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постанова Луганського апеляційного суду від 22.02.2021 року набрала законної сили і є чинною.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином суд вважає, що постанови приватного виконавця від 20.10.2022 року : про відкриття виконавчого провадження № 70133423; про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; про стягнення з боржника основної винагороди; про арешт коштів боржника та арешт майна боржника, вчинені у відповідності до чинного законодавства без порушення прав сторін виконавчого провадження.

Стаття 55 Конституції України зазначає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Право кожного на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод закріплене даною статтею Конституції і є універсальним юридичним засобом відстоювання людиною свого правового статусу в будь-якій конкретній життєвій ситуації.

Рішеннями Європейського суду у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» встановлено правову позицію, відповідно до якої, правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником та його представником не доведено порушення прав заявника приватним виконавцем в межах доводів скарги, у зв`язку з чим підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. 259, 260, 261, 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_2 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Турчин Андрій Анатолійович, ОСОБА_1 , на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 70133423 від 20 жовтня 2022 року та похідні рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С. Г. Юдіна