ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 623/3351/16-ц Номер провадження 22-ц/814/902/23Головуючий у 1-й інстанції Винниченко П.П. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

07 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Стеценко В.С.,

з участю представника позивача адвоката Котляра А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який не брав участі у справі,

на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 січня 2017 року, постановлене суддею Винниченко П.П.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка є правонаступником ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

20.12.2016 ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Ізюмської міської ради Харківської області, змінивши його предмет, підстави та відповідача заявою від 06.01.2017. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 01.09.2004 між нею та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 41, 8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . За придбане приміщення позивач сплатила відповідачу грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. Сторони підписали акт приймання-передачі майна. Після чого позивач приступила до володіння набутим майном. Упродовж 2004-2015 років вона неодноразово в усній формі зверталася до відповідача із вимогами провести нотаріальне посвідчення договору, але останній ухиляється від вчинення таких дій. Тому з метою захисту порушеного права, просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 01.09.2004, укладений між нею, ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , визнавши за нею право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24.01.2017 позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 41,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення загальною площею 41,8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення міськрайонного суду обґрунтовано положеннями ст.ст.220, 317, 391 ЦК України.

Із рішенням міськрайонного суду не погодився ОСОБА_1 , який не брав участі у справі. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , саме до якого і було прибудоване спірне нежитлове приміщення, право власності на яке було визнано оскаржуваним рішенням. Прибудова спірного нежитлового приміщення здійснена без його дозволу і погодження, під впливом обману ОСОБА_4 , який запевняв його про тимчасовий характер прибудови.

Самочинне будівництво порушує його, ОСОБА_1 , права як законного власника нежитлової будівлі, оскільки зробило неможливим обслуговування стіни, до якої була прибудована спірна будівля для проведення ремонтно-відновлювальних робіт, робіт з її утеплення, фарбування тощо.

Крім того, під час будівництва указаного нежитлового приміщення були порушенні чинні на час будівництва норми ДБН В.2.2-23-2009 «Будинки і споруди. Підприємства торгівлі» щодо дотримання протипожежних вимог, а саме протипожежних відстаней та розривів між будівлями, оскільки відстань між найближчою до спірної прибудови будівлі складає менше ніж 6 метрів, що буде ускладнювати проїзд пожежних машин у випадку виникнення надзвичайної ситуації.

Звертає увагу на відсутність у справі належних та допустимих доказів на підтвердження безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним на підставі ч.2 ст.220 ЦК України.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11.10.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24.01.2017.

09.11.2021 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить закрити апеляційне провадження у вказаній справі. До апеляційної скарги приєднано: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 ; копію розписки ОСОБА_1 про продаж ним прибудови ОСОБА_4 ; проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належність ОСОБА_2 на праві приватної власності нежитлового приміщення: АДРЕСА_2 ; копії правовстановлюючих документів.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16.11.2021 у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14.11.2022 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду із повідомленням сторін; зобов`язано Ізюмську ДНК Харківської області та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мацокіної Н.О. надати відомості чи відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , про що постановлені ухвали апеляційного суду від 30.03.2023 та 06.06.2023.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11.07.2023 залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 .

11.10.2023 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, провадження за якою просить закрити, оскільки оскаржуване судове рішення не порушує прав ОСОБА_1 .

У суді апеляційної інстанції представник позивача адвоката Котляр А.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечив, наполягаючи на тому, що оскаржуване судове рішення не порушує прав та законних інтересів ОСОБА_1 .

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, що з огляду на положення ч.2 ст.372 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Котляр А.О. та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що 01.09.2004 між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, за умов якого продавець продає, а покупець купує нежитлове приміщення загальною площею 41,8 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п.2 цього договору продаж приміщення вчинено за 5 000,00 грн., які продавець отримав від покупця під час підписання цього договору.

Покупець вступає в право володіння гаражем після підписання даного договору. Сторони зобов`язуються в подальшому, у відповідності до ст.657 ЦК України провести нотаріальне посвідчення даного договору (п.п.6,7 договору)./а.с.36/

01.09.2004 між сторонами складено акт приймання-передачі майна, який є невід`ємною частиною договору./а.с.37/

23.01.2017 ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає./а.с.45/

Задовольняючи вимоги позову, міськрайонний суд виходив із підстав обґрунтованості застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання договору купівлі-продажу дійсним, а за позивачем права власності на нежитлове приміщення.

Апеляційний суд, переглядаючи судове рішення у межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Такі засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

За змістом статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, що відповідно до статті 6 Конвенції повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Частиною першою статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (ч.3 ст.18 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №466/5766/13-ц, від 29.06.2021у справі №201/751/14-ц, від 12.01.2022 у справі №761/41876/18.

У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Якщо у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, апеляційний суд встановить, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалися, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті (пункт 3 частини першої статті 362 ЦПК України).

Із матеріалів справи убачається, що рішенням 37 сесії 7 скликання Ізюмської міської ради від 27 квітня 2017 року №0980 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» надано дозвіл на передачу земельної ділянки під нежитловим приміщенням в оренду ОСОБА_2 .

Рішенням 63 сесії 7 скликання Ізюмської міської ради №1604 від 25 квітня 2018 року вирішено продати ФО-П ОСОБА_2 шляхом укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови площею 45,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер 0:61:001:0051).

25 травня 2018 року Ізюмська міська рада Харківської області продала, а ФО-П ОСОБА_2 купила забудовану земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,0045 га, що становить 45,00 кв.м., кадастровий номер: 0:61:001:0051,яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розміщується нежитлове приміщення, що належить ОСОБА_2 на підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Полтавської області від 24 січня 2017 року (справа №623/3351/16-ц), номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 18981929, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104.

Укладенню договору купівлі-продажу земельної ділянки передувало розроблення землевпорядною організацією ТОВ «Земтехстандарт» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який був погоджений Міськрайонним управлінням в Ізюмському районі та м.Ізюмі ГУ Держгеокадастру у Харківській області та з органом містобудування та архітектури (висновок №17-110 від 30 жовтня 2017 року). До проекту землеустрою доданий акт погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами від 06 жовтня 2017 року, підписаний особисто ОСОБА_1 , як представником суміжного землекористувача.

Разом з тим, ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки на якій знаходяться належні йому нежитлові приміщення по АДРЕСА_2 , набуті на підставі судового рішення від 11 вересня 2014 року (справа №623/4366/13-ц). Тоді як земельна ділянка на якій знаходяться такі приміщення є власністю територіальної громади в особі Ізюмської міської ради та передані в оренду іншій особі - ОСОБА_5 , що підтверджується інформаційною довідкою №265689448 від 13 липня 2021 року.

При цьому, межі земельної ділянки, що перебуває у власності позивачки ОСОБА_2 також були погоджені з суміжним землекористувачем ОСОБА_5 , про що зазначено в Акті погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами від 06 жовтня 2017 року, який є додатком до розробленого та затвердженого в установленому законом порядку землеустрою. Від імені ОСОБА_6 межі земельної ділянки були погоджені саме ОСОБА_1 , який діяв за дорученням від 11 січня 2017 року, про що також зазначено в цьому акті.

Установивши викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваним судовим рішенням майнові права ОСОБА_1 жодним чином не порушено. Тоді як дотримання позивачкою будівельних норм та правил і протипожежних вимог, а також законних прав та інтересів третіх осіб закінченого будівництвом об`єкту перевірено Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, що підтверджується декларацією про готовність об`єкту до експлуатації серія та номер ХК 86, виданої 19 серпня 2019 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області.

Інших доказів на підтвердження, що оскаржуваним рішенням порушено майнові права ОСОБА_1 останнім не надано. Таким чином установивши, що при ухваленні оскаржуваного рішення міськрайонним судом не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , який звернувся із апеляційною скаргою на це судове рішення, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України. Подібні висновки викладені Верховним Судом у справах №754/4108/18 від 15.09.2021, №522/14240/15-ц від 08.12.2021, №199/7377/16 від 12.12.2021.

Отже апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 січня 2017 року слід закрити.

Керуючись ст.ст.367, 362, 368, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка є правонаступником ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 10.11.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак