Провадження №2/748/139/23
Єдиний унікальний № 748/55/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді: Майбороди С.М.,

з участю секретаря судового засідання Оніщенко Ю.В.,

прокурора Шиленка М.В.,

представника відповідача - Головного управління

Держгеокадастру у Чернігівській області Бойко Т.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Городничої Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах : Михайло-Коцюбинської селищної ради до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2022 року, згідно поштового відправлення, Заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури звернувся до суду в інтересах Михайло-Коцюбинської селищної ради з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.07.2018 № 25-4951/14-18-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,1200 га (кадастровий номер :06:000:6029); скасувати рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенка P.O. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 06.05.2021, індексний номер 58012544 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6029 розташованої на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6029; усунути перешкоди у здійсненні Михайло-Коцюбинської селищної ради права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6029 розташованої на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області шляхом її повернення на користь держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.07.2018 № 25-4951/14-18-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_2 та передано їй у власність земельну ділянку загальною площею 0,1200 га із кадастровим номером :06:000:6029 для індивідуального садівництва із земель державної власності на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області.На підставі вищезазначеного наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області 12.07.2018 внесено відомості про земельну ділянку із кадастровим номером :06:000:6029 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.У подальшому, на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 06.05.2021 № 735, земельну ділянку із кадастровим номером :06:000:6029 відчужено на користь ОСОБА_1 . На даний час, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником земельної ділянки із кадастровим номером :06:000:6029 є ОСОБА_1 .Однак, наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.07.2018 № 25-4951/14-18-сг виданий з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню.Відповідно інформації Інституту водних проблем і меліорації НААН України від 30.04.2021 № 228/06 земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:6029 знаходиться в межах прибережної захисної смуги (ПЗС) р. Річище, яка є протокою (рукавом) р. Дніпро і відповідно до вимог Водного кодексу України відноситься до земель водного фонду. Ширина прибережної захисної смуги (ПЗС) уздовж р. Річище щонайменше має становити 100 м. Також, згідно інформації Державного науково-виробничого підприємства «Картографія» від 23.09.2020 № 1036 встановлено, що спірна земельна ділянка із кадастровим номером :06:000:6029 повністю накладається на землі водного фонду, а саме на 100 метрову прибережну захисну смугу річки Річище (лівий рукав річки Дніпро) та належить до водного об`єкту загальнодержавного значення. Крім того, відповідно до інформації Деснянського басейнового управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України № 57/3-1/ДС/25-21 від 16.01.2021 згідно з Публічною кадастровою картою України 11 земельних ділянок, у тому числі із кадастровим номером :06:000:6029 знаходяться у водозабірному басейні річки Дніпро.Згідно з картою Google земельна ділянка із кадастровим номером :06:000:6029 розташована в безпосередній близькості від водного об`єкта «р. Річище». Зазначений водний об`єкт має прямий гідрологічний зв`язок з водами річки Дніпро та з врахуванням вимог п. 3 ст. 5 Водного кодексу України належить до водних об`єктів загальнодержавного значення. Паспорт водного об`єкта, проект землеустрою на встановлення прибережної захисної смуги «р. Річище» на замовлення Деснянського БУВР не розроблявся, на погодження не надавався.Також, відповідно до інформації Державного агентства водних ресурсів України № 1890/3/5/11-22 від 06.06.2022 зазначений водний об`єкт є рукавом (частиною) р. Дніпро з власною назвою Річище. Відповідно до статті 79 Водного кодексу України річка Дніпро належить до великих річок. Оскаржуваним наказом порушено інтереси держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради, як власника та розпорядника земельних ділянок водного фонду, оскільки протиправно вибули земельні ділянки водного фонду, які не могли бути передані у власність, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 04 січня 2023 року провадження у зазначеній справі відкрито.

16 січня 2023 року ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти задоволення позову, оскільки на момент прийняття рішення Головним управлінням про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 згідно облікових даних Державного земельного кадастру землі, за рахунок яких була сформована ця земельна ділянка, обліковувались як землі запасу, склад угідь - сільськогосподарські землі (пасовища), а не як землі водного фонду. Тому Головне управління не змінювало цільове призначення земель, як стверджує прокурор. На час прийняття оскаржуваного наказу Головне управління відповідно до приписів частини четвертої статті 122 ЗК України здійснювало передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність (користування) для всіх потреб. Межі прибережної захисної смуги нанесено на супутниковий знімок зі станом місцевості на 08.05.2018 року не в меженний період, а в період весняної повені, тому неможливо становити де знаходиться берегова лінія, не вказана конкретна відстань від урізу води (в меженний період) до меж земельної ділянки, не вказано, в який спосіб було встановлено накладення земельної ділянки відповідача на землі водного фонду. З огляду на зазначене Головне управління вважає, що при наданні у власність земельної ділянки ОСОБА_3 діяло виключно в межах законодавства. Доданими до позову доказами не підтверджується факт знаходження земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:6029 в межах прибережної захисної смуги та віднесення цих земель до земель водного фонду, а відповідно наказ Головного управління від 05.07.2018 №25-4951/14-18-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» прийнято у межах компетенції з дотриманням вимог земельного законодавства.

20 січня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Городнича Т.В. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати строки позовної давності та залишити позов без задоволення, оскільки земельна ділянка :06:000:6029 не знаходиться в межах прибережної смуги, зміни цільового призначення земельної ділянки не було, оскільки вона не відноситься до земель водного фонду, має цільове призначення - для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, лише розташована у безпосередній близькості від водного об`єкта р. Річище без визначення конкретної відстані від урізу води (в меженний період) до меж спірної ділянки, відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем земельної ділянки. Річка Річище є малою річкою, площа водозбору 1 тис. кв.м., належить до району басейну річки Дніпро. Вказує, що прокуратура визначила неналежний спосіб захисту прав або інтересу позивача. Крім того, зазначає, що позов до суду подано через 4 роки з моменту прийняття спірного наказу та рішення про державну реєстрацію права власності, тому слід застосувати строки позовної давності.

23 січня 2023 року Чернігівською обласною прокуратурою надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що в землях запасу можуть перебувати земельні ділянки будь-якої категорії, а тому належність земельної ділянки, що передана у власність ОСОБА_2 , до земель водного фонду не виключається. Землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування, такі землі не є землями державної власності сільськогосподарського призначення. Головне управління Держгеокадастру не мало права розпоряджатися земельною ділянкою, безпідставно змінюючи її цільове призначення, а перебування у приватній власності ОСОБА_1 земельної ділянки завдає шкоду державним інтересам, оскільки права та інтереси, у т.ч. на земельні ділянки реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (ст.ст. 18, 19, п. «а» ч. 1 ст. 91 ЗК України) та набуваються лише згідно із законом (ст. 14 Конституції України), що в випадку передачі у власність земельної ділянки водного фонду відповідачам, такому порядку не відповідає. Долученими до позову доказами доведено факт знаходження спірної земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги річки Річище, яка є протокою (рукавом) річки Дніпро та відноситься до земель водного фонду. Ширина прибережної захисної смуги уздовж річки Річище щонайменше має становити 100 м, а спірна земельна ділянка повністю накладається на землі водного фонду, а саме на 100 метрову прибережну захисну смугу річки Річище та належить до водного об`єкту загальнодержавного значення, знаходиться у водозбірному басейні річки Дніпро у безпосередній близькості від водного об`єкта річки Річище, яка має прямий гідрологічний зв`язок з водами річки Дніпро. Схемами накладення спірних земельних ділянок на землі водного фонду, виконаних на топографічних картах та матеріалах космічної зйомки підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:6029 входить у межі прибережної захисної смуги. Інститут водних проблем і меліорації НААН України установив факт накладення спірної земельної ділянки на землі водного фонду, при цьому використовуючи картографічні матеріали у ретроспективі, а саме томографічні карти 1943, 1986 років та супутникові знімки станом на 2018, 2019 та 2021 роки. Інформація Державного науково-виробничого підприємства «Картографія» та Інституту водних проблем і меліорації НААН України є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом в розумінні ст.ст. 76- 79 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки стосується предмета доказування та надана уповноваженими суб`єктами. ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області при наданні спірної земельної ділянки водного фонду у приватну власність жодним чином не перевірило факт можливого її відведення за рахунок земель, які обмежені в обороті, про що беззаперечно свідчить відсутність таких доказів.

01 лютого 2023 року Чернігівська обласна прокуратура надала відповідь на відзив представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Городничої Т.В., в якому зазначають, що при заявленні застосування строків позовної давності відповідачем не зазначено висновки Верховного Суду у справі № 648/533/16-ц, відповідно до яких, до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення.

У засідання прокурор позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління Держеокадастру у Чернігівській області в судовому засіданні просила відмовити в задоволення позову, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві, вказуючи, що скасування наказу не є ефективним способом захисту.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання, а також за місцем проживання, яке нею було також зазначено в заяві.

Відповідач - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Городнича Т.В. просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на підстави, зазначені у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

20 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,1200 га за рахунок земель запасу ОСОБА_2 для індивідуального садівництва на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та передачу земельної ділянки у власність. (а.с.28)

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 25-4951/14-18-сг від 05.07.2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність індивідуального садівництва гр. ОСОБА_2 на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,1200 га (кадастровий номер :06:000:6029) для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. (а.с.27)

Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.05.2021 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 земельну ділянку, що розташована за адресою : Чернігівська область, Чернігівський район, Мньовська сільська рада, площею 0,1200 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, кадастровий номер :06:000:6029. (а.с.29-32)

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:6029, площею 0,12 га для індивідуального садівництва належить ОСОБА_4 . (а.с.25-26)

Як слідує з наданої схеми накладення земельних ділянок з кадастровими номерами згідно запиту, з саме з кадастровим номером :06:000:6029, станом на 2018 рік, з урахуванням умовних позначень зазначена земельна ділянка повністю накладається на землі водного фонду. ( а.с.33-34)

Відповідно до інформації Деснянського басейнового управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України № 57/3- 1/ДС/25-21 від 16.01.2021 згідно з Публічною кадастровою картою України 11 земельних ділянок, у тому числі із кадастровим номером :06:000:6029 знаходяться у водозбірному басейні річки Дніпро. Згідно з картою Google земельна ділянка із кадастровим номером :06:000:6029 розташована в безпосередній близькості від водного об`єкта р. Річище». Зазначений водний об`єкт має прямий гідрологічний зв`язок з водами річки Дніпро та з врахуванням вимог п. 3 ст. 5 Водного кодексу України належить до водних об`єктів загальнодержавного значення. Паспорт водного об`єкта, проект землеустрою на встановлення прибережної захисної смуги «р. Річище» на замовлення Деснянського БУВР не розроблявся, на погодження не надавався. (а.с.35)

Відповідно інформації Інституту водних проблем і меліорації НААН України від 30.04.2021 № 228/06 земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:6029 знаходиться в межах прибережної захисної смуги (ПЗС) р. Річище, яка є протокою (рукавом) р. Дніпро і відповідно до вимог Водного кодексу України відноситься до земель водного фонду. Ширина прибережної захисної смуги (ПЗС) уздовж р. Річище щонайменше має становити 100 м. (а.с.36-40)

Відповідно до повідомлення Державного агентства водних ресурсів України зазначений у листі водний об`єкт є рукавом (частиною) р.Дніпро з власною назвою Річище. Відповідно до ст.79 Водного кодексу України річка Дніпро належить до великих річок. Наразі водний об`єкт Річище зазначено як рукав річки Дніпро, про що додається скриншот. ( а.с.41-43)

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, в тому числі, на землі сільськогосподарського призначення, землі водного фонду. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадячн чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. (стаття 19 ЗК України)

З дослідженого в судовому засіданні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 встановлено, що спірна земельна ділянка відносилась до земель запасу (пасовища). Що узгоджується з доводами прокурора про віднесення даної земельної ділянки до земель запасу.

До земель водного фонду належать, зокрема, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок і навколо водойм (стаття 58 ЗК України та стаття 4 ВК України).

Відповідно до статі 60 ЗК України, статі 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених ВК України. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води, що включає: території, розташовані між лінією максимального відпливу та лінією максимального напливу хвиль, зареєстрованих під час найсильніших штормів, а також територію берега, яка періодично затоплюється хвилями; прибережні території - складені піском, гравієм, камінням, ракушняком, осадовими породами, що сформувалися в результаті діяльності моря, інших природних чи антропогенних факторів; скелі, інші гірські утворення.

Згідно з частинами першою, другою, пунктом «ґ» частини третьої статті 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частиною другою статті 90 ЗК України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16, від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14, від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14 вирішувалось питання визначення належного способу захисту права власності на земельну ділянку водного фонду та зроблено висновок, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу. Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку варто розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду.

Таким чином, належним та ефективним способом захисту прав власності на землі водного фонду є негаторний позов про повернення земельної ділянки, який може бути пред`явленим упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду і на вказану вимогу не поширюється позовна давність.

Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17, а також в поставної Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 545/1847/20.

Відповідно інформації Інститут водних проблем і меліорації НААН України від 30.04.2021 № 228/06 земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:6029 знаходяться в межах прибережної захисної смуги (ПЗС) р. Річище, яка є протокою (рукавом) р. Дніпро і відповідно до вимог Водного кодексу України відносяться до земель водного фонду. Ширина прибережної захисної смуги (ПЗС) уздовж р. Річище щонайменше має становити 100 м ( а.с.36-40).

Згідно інформації Державного науково-виробничого підприємства «Картографія» від 23.09.2020 № 1036 встановлено, що спірна земельна ділянка із кадастровим номером :06:000:6029 повністю накладається на землі водного фонду, а саме на 100 метрову прибережну захисну смугу річки Річище (лівий рукав річки Дніпро) та належить до водного об`єкту загальнодержавного значення (а.с.33-34).

Зазначені письмові докази суд ввавжає належними та допустимими, оскільки висновок про те, що річка Речище є не малою річкою, а протокою (рукавом) річки Дніпро грунтується на ДСТУ 3517-97 "Гідрологія суші. Терміни та визначення основних понять." та картографічних матеріалах, а річка Речище була і продовжує залишатися складовою акваторії Дніпра, який у свою чергу належить до великих річок. Геопортал «Водні ресурси України» представлений у тестовому режимі, періодично відбуваються внесення змін у деякі водні об`єкти у разі виявлення неточностей.

Таким чином, при винесення наказу Головне управління Держгеокадастру не врахували, що земельна ділянка кадастровим номером :06:000:6029 відноситься до земель водного фонду, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України. Дотримання встановлених заборон є необхідною умовою використання земельної ділянки, на яку поширюється режим прибережної захисної смуги, з тією метою, щоб навіть потенційне їх порушення не могло зашкодити охороні навколишнього природного середовища в цілому й конкретному водному об`єкту зокрема.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 22 червня 2022 року в справі № 676/1795/20 (провадження № 61-21233св21) зазначено, що: «рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (провадження № 12-95гс19, пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 35), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19, пункт 52)). Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. […] cуд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення. […] Апеляційний суд зробив правильний висновок про те, що ефективним способом захисту порушеного права держави є саме вимога про повернення земельної ділянки. У той же час оспорення розпорядження органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади про передачу такої земельної ділянки у власність фізичної особи не є необхідним, оскільки суд у будь-якому випадку зобов`язаний надати йому оцінку в мотивувальній частині судового рішення, що й було зроблено судом апеляційної інстанції в цій справі. За таких обставин пред`явлення прокурором окремої позовної вимоги про скасування розпорядження голови Кам`янець-Подільської РДА від 25 липня 2006 року №616/2006 «Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» не відповідає критерію ефективності способу захисту порушеного права».

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18, провадження № 12-148гс19, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна (пункт 34). Схожі за змістом правові висновки містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16, провадження № 14-2цс21 (пункти 148-150).

Функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Цей припис слід розуміти так, що рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

На підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18) звертала увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис, як зазначено вище, вноситься на підставі судового рішення".

Відтак, пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права.

Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).

З огляду на викладене в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.07.2018 № 25-4951/14-18-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким надано у ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,1200 га (кадастровий номер :06:000:6029) та скасування рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенка P.O. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 06.05.2021, індексний номер 58012544 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6029 розташованої на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6029 слід відмовити внаслідок обрання позивачем неефективного способу захисту порушених та оспорюваних прав.

З урахуванням встановлених обставин, досліджених в судовому засіданні доказів, того, що передана у приватну власність земельна ділянка повністю накладається за землі водного фонду, позовні вимоги в частині усунення перешкоди у здійсненні Михайло-Коцюбинською селищною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6029 розташованої на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області шляхом її повернення на користь держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради підлягають задоволенню.

Оскільки способом захисту порушених прав у даній справі є пред`явлення негаторного позову, то положення щодо добросовісності набувача спірної земельної ділянки не застосовуються.

Втручання держави у право власності ОСОБА_1 є виправданим, оскільки порушення чітко визначеного законодавством порядку надання земельних ділянок порушує суспільний інтерес на законний обіг землі, як національного багатства та положення законодавства України про зобов`язання органів влади діяти в межах своїх повноважень та у порядку передбаченому законом. Недотримання такого порядку тягне за собою свавілля державних органів та знищення правового порядку у державі. Чинне законодавство надає відповідачу додаткові ефективні засоби юридичного захисту після ухвалення цього рішення, зокрема він не позбавлений можливості відновити своє право шляхом пред`явлення вимоги до ОСОБА_2 , в якої придбав спірну ділянку, про відшкодування завданих йому збитків.

З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та відмови в задоволенні позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, а також скасування рішення про державну реєстрацію понесені витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з ОСОБА_1 , відповідно 3721,50 грн, що складається з судового збору за позовну вимогу в розмірі 2481 грн, а також 1240,50 грн - за задоволену заяву позивача про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 15, 16, 29, 391 ЦК України, ст.19, 58, 59, 60, 152, 155 Земельного кодексу України, ст. 79, 88 Водного кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах : Михайло-Коцюбинської селищної ради до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки - задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні Михайло-Коцюбинською селищною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 0.1200 га з кадастровим номером :06:000:6029 розташованої на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області шляхом її повернення на користь держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернігівської обласної прокуратури (отримувач - Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача - Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача - UА0006008) понесені витрати по сплаті судового збору 3721 грн 50 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 25 липня 2023 року.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Чернігівська обласна прокуратура (, адреса місцезнаходження : вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів) в інтересах держави в особі Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області ( , адреса місцезнаходження : вул. Шевченка, 50, смт Михайло-Коцюбинське, Чернігівський район, Чернігівська область).

Відповідач : Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, , адреса місцезнаходження : пр. Миру, 14, м. Чернігів.

Відповідач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання : АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання : АДРЕСА_2 .

Суддя С. М. Майборода