Справа № 183/8797/13-ц
№ 6/183/136/23

У Х В А Л А
28 квітня 2023 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК», ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альона Анатоліївна,-
18 квітня 2023 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просить замінити стягувана, а саме АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на його правонаступника - ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» (у виконавчому листі з примусового виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2014 року у цивільній справі №183/8797/13-ц за позовом ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до постанови від 09 листопада 2020 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альоною Анатоліївною у виконавчому проваджені №62107658, виконавчий лист №183/8797/13-ц (боржник - ОСОБА_1 ) повернутий стягувану.
28 жовтня 2021 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (із 17 червня 2021 року АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» офіційно змінило свою назву на АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» з відповідними змінами у статуті банку та державному реєстрі) та АТ «ОКСІ БАНК» укладений Договір відступлення права вимоги № 114/2-45 (надалі - Договір про відступлення) з додатками та актами до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника - ОСОБА_1 за Кредитним договором №223333385 від 03 березня 2008 року відступлено (передано) АТ «ОКСІ БАНК».
Також, 28 жовтня 2021 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та АТ «ОКСІ БАНК» укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки з додатком до нього, посвідчений приватним нотаріусом Київського МЛО Чернелюх Л. В. за реєстровим №1693, відповідно до якого в Державному реєстрі іпотек змінено іпотекодержателя на АТ «ОКСІ БАНК» щодо предмета іпотеки, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,25 га. наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,3936 га, наданої для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
29 жовтня 2021 року між ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» та АТ «ОКСІ БАНК» укладений Договір відступлення права вимоги №114/2-45-1 (надалі - Договір про відступлення 2) з додатками та актами до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором №223333385 від 03 березня 2008 року відступлено (передано) ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС».
Між ТОВ «ДЕВЕЛОП ФШАНС» та AT «ОКСІ БАНК» було укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки з додатком до нього, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Чернелюх Л. В. за реєстр. №1754, відповідно до якого в Державному реєстрі іпотек було змінено іпотекодержателя на ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» щодо предмета іпотеки, а саме:житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,25 га. наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,3936 га, наданої для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Указуючи на те, що заявником та попереднім стягувачем виконано обов`язок по оплаті вартості прав вимоги за договорами відступлення права у розмірі, передбаченому відповідними договорами, отримано реєстри боржників за актами приймання передачі, до складу яких включено боржника, наявні всі підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні.
Представник заявника у судове засідання не з`явився, у прохальній частині поданої заяви просив про розгляд заяви за його відсутності та відсутності заявника.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, причин неявки суду не повідомили, а тому на підставі ч. 3 ст. 442 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд заяви у їх відсутність.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи, судом установлено наступні обставини та відповідні правовідносини.
Зазначене рішення набрало законної сили 18 березня 2014 року.
На виконання рішення суду 28 лютого 2014 року, 12 січня 2015 року видано два виконавчих листа, які 02 лютого 2015 року направлено позивачу /а.с.78/ та отримані останнім 05 лютого 2015 року /а.с.79/.
З наданих суду копій виконавчого листа у справі № 183/8797/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки, вбачається неодноразове пред`явлення його до виконання до органу Державної виконавчої служби /а.с.89/ та повернення виконавчого документу з підстав, встановлених:
- п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;
- 24 липня 2019 року - п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;
Також, виконавчий документ містить відмітки приватного виконавця Приходько А. А.:
- 15 квітня 2020 року - п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції: стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;
- 09 листопада 2020 року - п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції: стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.
Відповідно до постанови від 09 листопада 2020 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Приходько Альоною Анатоліївною у виконавчому проваджені № 62107658, виконавчий лист № 183/8797/13-ц (боржник - ОСОБА_1 ) повернутий стягувачу /а.с.90/. Підставою повернення вказано, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення.
З витягу з ЄДРПОУ вбачається, що ПАТ«РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» змінило назву організаційно-правової форми на АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та в наступному змінило свою назву на АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК».
28 жовтня 2021 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та АТ «ОКСІ БАНК» укладений Договір відступлення права вимоги № 114/2-45 /а.с.92-96/, відповідно до якого, в тому числі, право вимоги до позичальника - ОСОБА_1 за Кредитним договором № 223333385 від 03 березня 2008 року відступлено (передано) АТ «ОКСІ БАНК» /а.с.97-98/. Відповідно до п. 3.1. Договору про відступлення сторони погодились, що загальна вартість Прав Вимоги за Договором (Ціна договору) становить 9 497 548,95 грн.
Сплата коштів у сумі 9 497 548,95 грн підтверджується копією платіжного доручення № 2/3 від 29 жовтня 2021 року /а.с.106/.
Також, 12 листопада 2021 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та АТ «ОКСІ БАНК» укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки з додатком до нього, посвідчений приватним нотаріусом Київського МЛО Чернелюх Л. В. за реєстровим № 1693 /а.с108-109/, відповідно до якого до АТ «ОКСІ БАНК» перейшли всі права, належні первісному Іпотекодержателю (АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК») за договорами іпотеки, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань позичальників, права вимоги за якими перейшли до АТ «ОКСІ БАНК» за договором відступлення права вимоги № 114/2-45.
29 жовтня 2021 року між ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» та АТ «ОКСІ БАНК» укладений Договір відступлення права вимоги № 114/2-45-1 /а.с.99-103/, відповідно до якого право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором № 223333385 від 03 березня 2008 року відступлено (передано) ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» /а.с.104-105/. Також, відповідно до п. 3.1 вказаного Договору відступлення сторони погодились, що загальна вартість Прав Вимоги за Договором (Ціна договору) становить 9 572 484,61 грн.
Сплата коштів у сумі 9 572 484,61 грн підтверджується копією платіжного доручення № 10 від 29 жовтня 2021 року /а.с.107/.
24 листопада 2021 року між ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» та AT «ОКСІ БАНК» укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки з додатком до нього, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Чернелюх Л. В. за реєстровим № 1754 /а.с.110-111/, відповідно до якого в Державному реєстрі іпотек було змінено іпотекодержателя на ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» щодо предмета іпотеки, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,25 га. наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,3936 га, наданої для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.112, 113, 114/.
Вирішуючи заяву по суті, суд виходить з наступних норм законодавства.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).
Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша та друга статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження (частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення (згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (згідно із частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону (пункт 5 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження»).
Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» регулює підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (частина п`ята статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).
Стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» регулює питання закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац другий частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»). Стаття 41 цього Закону регулює питання відновлення виконавчого провадження.
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Відповідно до висловлених правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, пункти 73-75) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.
На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.
Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом про виконавче провадження (абзац другий частини першої статті 40 цього Закону). Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.
Перевіряючи питання щодо строків пред`явлення виконавчого документу, суд виходить з наявності відомостей, які свідчать, що виконавчий документ неодноразово пред`являвся до виконання, внаслідок чого його строк пред`явлення до виконання переривався та з урахуванням змін в законодавстві до Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, положення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» станом на момент розгляду заяви встановлений у відповідності до положень ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» збільшено до трьох років. Відтак, суд приходить до переконання, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не є пропущеним.
Така позиція узгоджується з подібними правовими висновками, висловленими у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 916/922/16 та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 303/2642/20.
Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Норма статті 442 Цивільного процесуального кодексу України передбачає як заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником так і заміну боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, а отже може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
За змістом статті 512 ЦК України, статті 55 ЦПК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження та стягувача у виконавчих листах, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно з Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не притіняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження у учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.
Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.
Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з Виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.
Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 зробила висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Отже, заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником має відбуватися з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи.
Виходячи з вищенаведеного, з огляду на надані докази, що підтверджують правонаступництво стягувача, суд приходить до висновку про наявність законних та обґрунтованих підстав для задоволення заяви шляхом заміни первісного стягувача його правонаступником. При цьому, суд виходить з того, що стороною стягувача, відповідно до змісту виконавчого листа виданого судом є саме ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», а не АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», внаслідок чого заява підлягає задоволенню з урахуванням вказаного висновку та враховуючи зміст питання, поставленого перед судом заявником.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 258, 259, 260, 273, 433, 442, 451 ЦПК України, суд, -
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду.

Ухвала суду у повному обсязі складена 28 квітня 2023 року.

Суддя Д. О. Парфьонов