_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3533/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2023 року

Київський районний суд м. Одеси в складі :

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Солтановської Ю.О.

представника позивача Колеснікова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 , РНКПО НОМЕР_1 , майнову шкоду, що заподіяна внаслідок ДТП у сумі 157 729, 05 (сто п`ятдесят сім тисяч сімсот двадцять дев`ять гривень 05 копійок) грн. Стягнути з ОСОБА_2 , РНКПО НОМЕР_1 , моральну шкоду, що заподіяна внаслідок ДТП у сумі 10 000 (десять тисяч гривень) грн. Стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що 20.10.2022 року о 22 год. 58 хв. мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу Audi A4, держаний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Audi A5, держаний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті якої йому було спричинено матеріальні збитки та моральну шкоду.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси у справі № 947/26577/22 від 16 листопада 2022 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» згідно полісу АК 211109856, відповідно до умов якого ліміт відповідальності на одного потерпілого за збиток завданий майну складає 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 копійок, розмір франшизи 0 гривень.

З метою встановлення розміру матеріального збитку, отриманого внаслідок ДТП, позивачем замовлено незалежне експертне дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу у судового експерта Крутих Є.О. та відповідно до висновку експерта № 106-22 вартість матеріального збитку складає 313 729,05 гривень.

Позивач стверджує, що страховою компанією було перераховано 160 000,00 гривень страхового відшкодування, в межах ліміту відповідальності страховика. Невиплаченою залишилась різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою та витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 4000,00 гривень.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 14.08.2023 року було відкрито провадження по справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив постановити рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача суму матеріального збитку, а також моральну шкоду. Також звернувся до суду із клопотанням про розподіл понесених витрат Позивачем на професійну правову допомогу у розмірі 25 000,00 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання двічи не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, що дало суду можливість розглянути справу без його часті.

Вирішуючи питання можливості продовження розгляду справи за відсутністю відповідача, суд враховує, що останній повторно у судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Сафронюк П.В. з матеріалами справи ознайомився ще 06.10.2023 року, що підтверджується особистим підписом на заяві а.с. 51, до суду не з`явився, відзиву на позов не надав, з жодними клопотаннями щодо витребування доказів, призначення експертизи тощо до суду не звертався.

Вислухавши представника позивача, дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 20.10.2022 року близько 22.58 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Audi A4, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, біля буд. 25/1, та здійснюючи поворот ліворуч, в порушення п.п. 8.4, 13.3 Правил дорожнього руху України під час виїзду на перехрестя не виконав вимоги дорожнього знаку 5.6 «напрямок руху по смугах», не дотримався безпечного інтервалу, не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався в зустрічному напрямку, та допустив зіткнення із автомобілем Audi A5, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вказана обставина встановлена постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2022 року по справі № 947/26577/22, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З вищезазначеного вбачається, що ДТП, внаслідок якого завдано механічних пошкоджень автомобілю, яким керував позивач, сталося з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» згідно полісу № AК 211109856.

Так, відповідно до умов полісу № 211109856, ліміт відповідальності на одного потерпілого за збиток завданий майну складає 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 копійок, розмір франшизи 0 гривень.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки Audi A5, державний номерний знак НОМЕР_3 , власником якого на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є ОСОБА_1 , завдано технічних пошкоджень.

З метою встановлення розміру матеріального збитку, отриманого внаслідок ДТП Позивачем замовлено незалежне експертне дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Audi A5, державний номерний знак НОМЕР_3 , у судового експерта Крутих Євгена Олександровича.

Відповідно до висновку експерта № 106-22 від 15 листопада 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi A5, державний номерний знак НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 20.10.2022 року, визначається рівною 313 729,05 гривень.

15 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» із заявою про страхове відшкодування за полісом № 211109856.

08 лютого 2023 року на рахунок Позивача перераховано страховою компанією 159950,00 гривень, страхового відшкодування за Полісом 211109856 від 17.09.2022 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача різницю між сплаченою сумою та вартістю фактичного розміру шкоди, що визначена експертом ОСОБА_4 у висновку № 106-22 від 15 листопада 2022 року.

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, Яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Законодавством України закріплено обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, дані правовідносини врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-ІV).

Згідно із абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону 1961-ІV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України.

Також, Верховним Судом сформовано правову позицію щодо повного відшкодування заподіяної шкоди - Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-ІV випадках -МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-ІV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей і обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ) (викладений у Постановах і Верховного Суду від 14.03.2023 року у справі № 917/996/20, від 20.01.2016 у справі № 6- 1 2808цс15, від 14.09.2016 у справі № 6-725цс16, від 26.10.2016 у справі № 6-954цс16).

Враховуючи вище викладене, вартість матеріальної шкоди, яка заподіяна майну ОСОБА_1 , а саме автомобілю Audi A5, державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок ДТП згідно висновку судового експерта Крутих Є.О. № 106-22 від 15 листопада 2022 року складає 313 729,05 грн. та відповідно перевищує розмір страхової виплати, яка здійснена ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» у розмірі 160 000 грн. відповідно до полісу №211109856.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та положень діючого в Україні законодавства, позивач має право вимагати від відповідача відшкодування шкоди, завдану його автомобілю.

Крім матеріальних збитків, позивач вважає, що відповідач своїми неправомірними діями спричинили йому моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 10 000 гривень.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Згідно чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної ), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав.

Таким чином, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди має бути зазначена, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У зв`язку з наведеним, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми завданої моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено, в чому саме полягає ця шкода.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Аналізуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки з відповідача на користь позивача необхідно стягнути майнову шкоду, що заподіяна внаслідок ДТП у сумі 157 729, 05 (сто п`ятдесят сім тисяч сімсот двадцять дев`ять гривень 05 копійок) грн, та вартість послуг експерта з проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження транспорнтного засобу у розмірі 4000,00 гривень.

Також як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу

Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.

У даному випадку представництво інтересів позивача здійснював адвокат Колесніков Іван Леонтійович на підставі договору про надання правничої допомоги № 245-1/23 від 03.07.2023 року, Додатку №1 до вказаного договору, договору про надання правничої допомоги №260/23 від 09 жовитня 2023 року та додатку №1 до нього.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом Колесніковим І. Л. було укладено договір про надання правничої допомоги № 245-1/23 від 03 липня 2023 року.

Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору - предметом даного Договору є надання Адвокатом правових консультацій та формування правової позиції щодо захисту, відновлення порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів Клієнта, а також складання тексту позовної заяви та формування необхідного пакету документів для звернення до суду з позовом та відкриття провадження в судовій справі, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату, визначається за домовленістю сторін, та визначається у відповідних додатках до нього Договору, виходячи з досвіду Адвоката, його кваліфікації, персонального попиту на допомогу Адвоката, складності правового питання, справи, її тривалості, важливості питання, що. вирішується для Клієнта, фінансових можливостей та матеріального стану Клієнта.

Пунктом 3.2 передбачено, що клієнт зобов`язаний сплатити за виконання обов`язків покладених на Адвоката ним Договором суму, яка обумовлена між ним та Адвокатом у відповідному додатку до цього Договору, який є його невід`ємною частиною.

Додатком № 1 до Договору № 245-1/23 про надання правничої допомоги від 03.07.2023 року передбачено, що сума договору складає 5 000,00 (п`ять тисяч гривень нуль копійок) грн. (п. 1 додатку № 1 до Договору № 245-1/23 про надання правничої допомоги від 03.07.2023 року).

Пунктом 3 вказаного додатку до договору визначено, що виплата гонорару (винагороди) здійснюється з моменту підписання Акту приймання-передачі наданих послуг.

Також, між ОСОБА_1 та адвокатом Колесніковим І.Д. було укладено договір про надання правничої допомоги № 260/23 від 09 жовтня 2023 року.

Пунктом 3 договору визначено, що розмір гонорару визначається у відповідному додатку до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Так, відповідно до п. 1 додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги № 260/23 від 09 жовтня 2023 року сума договору складає 20 000,00 (двадцять тисяч гривень нуль копійок) грн.

Пунктом 3 додатку визначено, що сторонами погоджено, що виплата гонорару (винагороди) здійснюється з моменту підписання Акту приймання-передачі наданих послуг.

Таким чином, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 25 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 166, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 82, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , майнову шкоду, що заподіяна внаслідок ДТП у сумі 157 729, 05 (сто п`ятдесят сім тисяч сімсот двадцять дев`ять гривень 05 копійок) грн., та вартість послуг експерта з проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження транспорнтного засобу у розмірі 4000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.

Повний текст рішення складено 16 листопада 2023 року