"16" листопада 2023 р.
Справа №642/3002/23
Провадження № 2/642/850/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м.Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Вікторова В.В.,

за участю секретаря Шнайдер Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,-

встановив:

КП "Харківські теплові мережі" звернулось до Ленінського районного суду м. Харкова суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 листопада 2016 року по 31 січня 2022 року у розмірі 55672,44 грн., та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, посилався на те, що відповідач є власником квартири за адресою : АДРЕСА_1 і є абонентом КП «Харківські теплові мережі». Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання відповідач належним чином не здійснює, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась вказана заборгованість. У зв`язку з викладеним позивач був змушений звернутись до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08 червня 2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.

20 жовтня 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позивач не обґрунтував та не довів жодними належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, а саме у матеріалах справи відсутні будь-які договори між відповідачем та позивачем про надання послуг з опалення та підігріву води, відсутні докази про те, що позивачем надавались такі послуги та своєчасності їх надання, позивач не надав до позовної заяви доказів встановлення уповноваженим державним органом або органом місцевого самоврядування саме таких тарифів, позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою вже був пропущений трирічний строк позовної давності по стягненню з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. На квартиру за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт, тому ОСОБА_1 ніколи не користувався і не користується цією квартирою. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5120,00грн.

20.10.2023 року до суду надійшла заява відповідача про застосування строків позовної давності, в якій він зазначає, що позивачем при зверненні до суду з даною позовною заявою вже був пропущений трирічний строк позовної давності, тому сума заборгованості має розраховуватися з урахуванням строків позовної давності з 05.06.2020 року по 31.01.2022 року, оскільки позивач звернувся до суду з заявою 08.06.2023 року. На підставі викладеного, просив застосувати до позовних вимог позивача наслідки спливу позовної давності та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2560,00грн.

25.10.2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 . Власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договоромабо законом. Між відповідачем як отримувачем послуг з теплопостачання та КП «Харківські теплові мережі», як постачальником згаданих послуг, виникли правовідносини які регулюються Законами України. Публічний індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та публічний індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води є публічними договорами, оприлюдненні на сайті КП «Харківські теплові мережі та не підлягають узгодженню зі стороною, що приєднується (зі споживачем); розрахунок суми боргу або переплат формується програмним забезпеченням в автоматичному режимі на підставі наявних об`єктивних даних, що формується за звітній період у відповідності з Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Щодо строку позовної давності зазначив, що на всій території України запроваджено карантин з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року, та те, що під час дії карантину строки, визначені ст. 257 ЦПК України, були продовжені на строк дії такого карантину, тому період заборгованості з 12.03.2017 року по 30.06.2023 року не входить у строки позовної давності, та вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо понесених відповідачем витрат на правничу допомогу зазначив, що зазначена вимога є необґрунтованою, та не підлягає задоволенню.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідач ОСОБА_1 , відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з 22.10.2016 року є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання, що постачається КП «Харківські теплові мережі» .

За вказаною адресою Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» на ім`я ОСОБА_1 відкрито обліковий рахунок № НОМЕР_1 .

Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV (діяв до 01.05.2019 року) що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з вимогами абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором .

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абз. 2 ч. 1 ст. 9 Закону №2189-VIII).

Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії, або затверджених нормативів (норм) споживання.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо звільнення споживача від оплати комунальних послуг застосовуються лише до наймачів та членів їх сімей, які подали до постачальника комунальних послуг відповідну заяву про свою тимчасову відсутність у цьому житлі. На власників житла такі положення не поширюються, та вони мають здійснювати оплату за комунальні послуги пропорційно до свої частки у житлі незалежно від відсутності у ньому.

Непроживання відповідача ОСОБА_1 у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє його, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані КП «Харківські теплові мережі».

З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання у повному обсязі не вносив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з теплопостачання.

Щодо заяви відповідача про застосування судом до вимог КП «Харківські теплові мережі» строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 4ст. 267ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261ЦК України).

Відповідно до ч. 3ст. 267ЦК України, суд застосовує позовну давність за заявою відповідача.

Зважаючи на те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне на підставі ч.3ст. 267 ЦК України застосувати трирічний строк позовної давності.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено (у тому числі, й станом на час звернення КП «Харківські теплові мережі» з позовом до суду). Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №383 продовжено термін дії карантину установлено на всій території України до 30 червня 2023 року.

Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, надані з 12 березня 2017 року по 31 січня 2022 року, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (13 березня 2023 року) не спливла.

Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі №926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21.

Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 12 березня 2017 року по 31 січня 2022 року.

З урахуванням проведеного перерахунку в межах строку позовної давності з урахуванням приписів п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України загальний розмір заборгованості відповідача за надані послуги з теплопостачання складає 49 335,55 грн.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів.

Щодо вирішення питання про стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до вимог ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Дослідивши договір про надання правової допомоги №01-13/10/23 від 13.10.2023 року, калькуляцію-рахунок з детальним описом робіт від 13.10.2023р. та акт приймання-передачі наданих послуг з правової допомоги від 13.10.2023, детальний опис робіт , викладених в заяві про застосування строку позовної давності від 20.10.2023, квитанцій про сплату відповідачем на користь представника відповідача за надання юридичної допомоги у справі №642/3002/23 на суму по 5120, 00 грн., та на суму 2560,00грн., судом встановлено, що вказані документи свідчать, що адвокат на виконання замовника виконав наступний обсяг роботи, а саме: ознайомлення з первісним матеріалом (документами), їх аналіз, пошук і вивчення консультацій, судової практики в аналогічних справах та аналіз нормативного матеріалу; складення відзиву на позовну заяву; складання заяви про застосування наслідків спливу строків строків позовної давності, на загальну суму 7680,00грн з відповідача, тому суд приходить до висновку про задоволення даної заяви. Заперечення представника позивача щодо заяви про компенсацію судових витрат, спростовуються матеріалами справи.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 88,6 %, тому стягненню з відповідача пропорційно частці задоволених вимог підлягає 2378,00грн. судового збору.

Таким чином, оскільки позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог в розмірі 11,4% від ціни його позову, відповідач має право на компенсацію його судових витрат з надання професійної правничої допомоги в сумі, що становить 11,4% від вартості послуг адвокатського об`єднання, що дорівнює 875,50 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 200, 258, 259, 263-265ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» ( НОМЕР_3 ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ЕДРПОУ 31557119) заборгованість за опалення та гарячого водопостачання у період з 12.03.2017 по 31.01.2022 у розмірі 49 335,55 (сорок дев`ять тисяч триста тридцять п`ять) грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» ( НОМЕР_3 ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, ЕДРПОУ 31557119) витрати на оплату судового збору у розмірі 2378 (дві тисячі триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» ( ЕДРПОУ 31557119) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) судові витрати пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 875 (вісімсот сімдесят п`ять) грн. 50 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Вікторов