Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7240/21 Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н. М.
Категорія 63 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого- судді Трояновської Г.С .

суддів: Борисюка Р.М., Галацевич О.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу № 296/7240/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Житомирської міської ради про визнання права на приватизацію житлового приміщення та виключення квартири з числа службових

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 травня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Анциборенко Н.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила визнати за нею право на приватизацію житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 ; виключити квартиру АДРЕСА_1 з числа службових.

В обгрунтування позовних вимог вказала, що на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 26.06.1974 року №518 їй надана кв. АДРЕСА_1 як особі, яка пропрацювала в системі ЖКГ на посадах зайняття яких дає право на отримання службового житла, більше 10 років, в яку вона вселилася та продовжує проживати і на даний час.

Зазначила, що неодноразово зверталася до відповідача з питання приватизації квартири, однак питання не вирішено у зв`язку із відсутністю ордеру на спірну квартиру. Ордер на квартиру у неї відсутній, оскільки він зберігався на підприємстві, де вона пропрацювала більше 10 років.

Позивач зазначила, що оскільки вона правомірно вселилася до квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 26.06.1974 року №518, тому має право на приватизацію житла на своє ім`я, а відповідач не мав законних підстав відмовляти у приватизації квартири у зв`язку з відсутністю у позивача ордера на житлове приміщення.

Наголосила, що належним способом захисту порушеного права буде покладення на відповідача обов`язку проведення дії щодо приватизації кв. АДРЕСА_1 без ордеру, оскільки вона на законних підставах проживає та є зареєстрованою у спірній квартирі, а відсутність ордеру про надання житлової площі позбавляє її можливості реалізувати своє право на приватизацію квартири.

При цьому вказала, що житлове приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. Оскільки вважає кв. АДРЕСА_1 службовою, однак, підтвердити дану обставину не може через відсутність документів про це, тому вважає за доцільне у разі підтвердження статусу квартири як службової виключити її з числа таких та приватизувати її без ордера.

Позивач також зазначає, що "Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженим наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, передбачено, що до переліку документів, зазначених у його п.18, громадянами має бути поданий ордер на житлове приміщення, яке вони виявили намір приватизувати. Проте, у разі відсутності ордера у особи даний нормативно-правовий акт не містить вказівок, яким чином має діяти орган, уповноважений на передачу квартир у власність громадян шляхом приватизації, тобто у Положенні не вказано, що відсутність ордеру є підставою для відмови у приватизації квартири.

Враховуючи наведене, а також те, що вона тривалий час користується квартирою АДРЕСА_1 та набула право на вселення на законних підставах, не використала житлові чеки на приватизацію житлового фонду, тому відсутність ордеру не може бути безумовною підставою для відмови позивачу у приватизації житла, а тому просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що судом першої інстанції зроблено передчасний висновок, що квартира належить до числа службових, оскільки в матеріалах справи відсутні переконливі докази належності спірної квартири до числа службових. Крім того вказує, що дана квартира була надана їй як особі, яка працювала в системі ЖКГ на посадах, зайняття яких дає право на отримання службового житла більше 10 років. Однак це не означає, що спірна квартира була надана як службова та належить до службового фонду. Крім того в «Положенні про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян", затвердженому наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 не вказано, що відсутність ордеру є підставою для відмови у приватизації квартири.

У відзиві на апеляційну скаргу Житомирська міська рада просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Зазначає, що питання надання, виключення/включення жилих приміщень до/з числа службових, регулюються ст.118-126 ЖК УРСР та постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 №37 «Про службові жилі приміщення», якою затверджені Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові, жилі приміщення та Положення про порядок надання службових приміщень і користування ними в Українській РСР. З огляду на приписи п. 6 згаданого Положення твердження позивачки, що за нею має бути визнано право на приватизацію та виключення спірної квартири з числа службових є таким, що суперечить чинному законодавству. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської ради в установленому законом порядку, вирішення вказаного питання є правом, а не обов`язком виконавчого комітету відповідної районної ради. Крім того зазначає, що Житомирська міська рада є неналежним відповідачем у даних правовідносинах. Наголошує на відсутності відповідних доказів відмови Житомирської міської ради та виконавчого комітету з питання приватизації спірного житла. Також вказує, що у позивача відсутній ордер, а отже і відсутні підстави задоволення позовних вимог.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 28.11.1974 і до теперішнього часу, про що свідчить довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб ОСББ "Велика Бердичівська 41" від 01.07.2021 №8 (а.с.15).

Із листа КВЖРЕП №16 управління житлового-комунального господарства Житомирської міської ради народних депутатів від 10.06.2011 №610 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 надана ОСОБА_1 згідно рішення виконавчого комітету №518 від 26.06.1974. Також зазначено, що копію документів надати неможливо, оскільки ордери у 1974 році зберігалися у квартиронаймачів (а.с.8).

КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради 23.11.2006 виготовлено технічний паспорт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Технічний паспорт містить план квартири, а також характеристику приміщень (а.с.4-5).

Листом від 23.08.2011 №25/ф7315 виконавчий комітет Житомирської міської ради повідомив ОСОБА_1 , що для розгляду її звернення з питання виключення квартири з числа службових необхідно подати такі документи: клопотання підприємства, установи, організації, за яким закріплено службове приміщення; довіку виписку з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію; довідку з місця роботи; довідку з БТІ про відсутність або наявність власності; технічний паспорт; ксерокопію трудової книжки; ксерокопію ордеру; витяг з рішення органів місцевого самоврядування про надання статусу службового відповідному житлу; довідку про квартирний облік; довідку про сплату комунальних послуг (а.с.6).

07.09.2011 листом № 985 управління житлового господарства Житомирської міської ради Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №16 звернулося до виконавчого комітету Житомирської міської ради із проханням вивести квартиру АДРЕСА_1 зі складу службових, оскільки квартира надавалася ОСОБА_1 , яка пропрацювала у системі житлово-комунального господарства на посадах, займання яких дає право на отримання службового житла, більше 10 років (а.с.7).

Як вбачається з листа виконавчого комітету Житомирської міської ради від 28.12.2011 №19/10060 виконавчий комітет міської ради повідомляє ОСОБА_1 , що питання виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службових було повторно розглянуто на громадській комісії з житлових питань при міськвиконкомі та комісія питання виключення квартири з числа службових до вирішення не погодила. Рішення мотивовано тим, що відсутні відомості про виділення службової квартири та документи, які підтверджують законне вселення у квартиру, однак, міськвиконком не чинить перепон у проживанні сім`ї у даній квартирі (а.с.30).

02.12.2021 Житомирська міська рада звернулася до Державного архіву Житомирської області з проханням надати завірену належним чином копію рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 26.06.1974 №518 щодо включення житла, як службового та наданого громадянці ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.38).

Із листа Державного архіву Житомирської області від 15.12.2021 №Ф-7016/02 вбачається, що у протоколах засідань виконавчого комітету Житомирської міської Ради депутатів трудящих за 1974 рік (у тому числі і у рішенні від 26 липня "так у документі" 1974 року №518 "Про надання квартир громадянам міста у новозбудованих будинках по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 ) відомостей щодо надання квартири АДРЕСА_1 статусу службової та виділення цієї квартири ОСОБА_1 не виявлено (а.с.39).

Встановлено, що рішенням № 518 виконкому Житомирської міської Ради депутатів трудящих від 26.07.1974 "Про надання квартир громадянам міста у новозбудованих будинках по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 " вирішено: 1.Задовольнити прохання адміністрації та заводського комітету профспілки заводу хімічного волокна про надання службових квартир у збудованому за кошти заводу будинку АДРЕСА_5 , 3, АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , 7, 8, 9, 10, 11, 12, 1, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 70, 71, 72 вважати службовими для заводу хімічного волокна. 2.Квартиру АДРЕСА_9 вважати службовою для міськжитлоуправління. 3. Квартири від №73 по 117 заселити згідно додатку №1. 4.Будинок АДРЕСА_3 збудований за кошти міськвиконкому заселити згідно додатку №2. 5.Квартиру АДРЕСА_10 , яка складається з 2-х кімнат житловою площею 30, 19 кв.м. вважати службовою для міськжитлоуправління. 6.Вільний та звільнений фонд у зв`язку з заселення будинків по АДРЕСА_8 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_11 заселити згідно додатку №3. 7. Зобов`язати начальника міськжитлоуправління прийняти на баланс та в експлуатацію будинки АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 та видати ордера на їх заселення (а.с.85-86).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що приймаючи до уваги нормативно-правове обґрунтування та з огляду на те, що виключення квартири з числа службових є правом, а не обов`язком та належить до дискреційних повноважень відповідного органу, беручи до уваги, що чинним законодавством не передбачено такого порядку вирішення спору шляхом примусової зміни статусу житла, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову у цій частині, оскільки з клопотанням про виключення квартири з числа службових може звернутись лише підприємство, на балансі якого перебуває квартира.

Щодо вимоги про визнання права на приватизацію житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 , суд першої інстанції зазначив, що лише після вирішення в установленому порядку питання про виключенні житла зі складу службового таке житло може бути об`єктом приватизації на умовах і в порядку, передбаченому Законом "Про приватизацію державного житлового фонду", та дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги про визнання права на приватизацією спірного житла та зобов`язання відповідача провести його приватизацію.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказала, що їй надана кв. АДРЕСА_1 як особі, яка пропрацювала в системі ЖКГ на посадах зайняття яких дає право на отримання службового житла, більше 10 років, в яку вона вселилася та продовжує проживати і на даний час. Зазначила, що у разі підтвердження статусу спірної квартири як службової виключити її з числа таких. У 2011 році позивач зверталась до виконавчого комітету Житомирської міської ради по питанню виключення спірної квартири з числа службових. Відповідач стверджує, що спірна квартира відноситься до категорії службового житла.

Таким чином між сторонами виникли правовідносини з приводу користування службовою квартирою. Такі правовідносини врегульовані вимогами ст.ст.118-126 ЖК України та Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 року №37.

Згідно зі статтею 6 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

За змістом статті 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.

Статтею 122 ЖК Української РСР передбачено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 затверджено Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, п.1 якого до вказаного переліку віднесено і працівників житлово-комунального господарства.

Також вказаною постановою затверджено Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР (далі - Положення).

Пунктом 2 Положення встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Підприємства, установи, організації мають використовувати службові жилі приміщення за їх цільовим призначенням.

Відповідно до п.3 Положення жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації.

Облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових (п.5 Положення).

Згідно п.6 Положення жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Місцевий суд правильно вказав, що жиле приміщення підлягає виключенню з числа службових за наявності однієї з двох умов: 1) якщо відпала потреба в такому його використанні; 2) у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що жодну з наведених умов не покладено в обґрунтування правової підстави позову.

Так, зокрема, законодавством передбачено, що підставою для виключення житла зі складу службових є відповідне клопотання підприємства, установи, організації, яка надавала службове житло, оскільки згідно законодавства прийняття відповідного рішення віднесено до компетенції виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Подання балансоутримувачем жилого фонду до визначеного органу відповідного клопотання є лише однією з умов, і одночасно, стадією у процедурі прийняття рішення про виключення житла зі складу службових.

Сама лише подача підприємством клопотання про виключення житла зі складу службового не передбачає обов`язку адміністрації приймати позитивне рішення з цього питання. Вирішення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком виконавчого комітету відповідної ради. Прийняття рішення про виключення квартири зі складу службових відноситься до дискреційних повноважень відповідача, що передбачає йому визначену законодавчими положеннями свободу розсуду при виборі одного із можливих управлінських рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, передбаченому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або запре речень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи доводиться, що станом на 07.09.2011 будинок по АДРЕСА_12 перебував на балансі Комунального виробничого житлового ремонтно - експлуатаційного підприємства №16, що сторонами не заперечується та не спростовується.

Також, матеріалами справи встановлено, що Комунальне виробниче житлове ремонтно - експлуатаційне підприємство №16 на виконання «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 37 від 04.02.1988 року, 07.09.2011 зверталося до виконавчого комітету Житомирської міської ради з листом про виключення квартири кв. АДРЕСА_1 із числа службових (а.с.7).

Листом від виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23.08.2011 №25/ф7315 виконавчий комітет міської ради повідомив ОСОБА_1 , що для розгляду її звернення з питання виключення квартири з числа службових необхідно надати документи.

Змістом листа виконавчого комітету Житомирської міської ради від 28.12.2011 підтверджується, що комісія з житлових питань при міськвиконкомі не погодила питання про виключення квартири з числа службових, оскільки відсутні відомості про виділення ОСОБА_1 службової квартири та документи, які підтверджують її законне вселення у цю квартиру.

На час звернення до суду з цим позовом ОСОБА_1 не надала доказів підстав її вселення у спірну квартиру та віднесення / невіднесення квартири, у якій вона проживає, до категорії службового житла.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Подальше звернення ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради із заявою про виключення із числа службових спірної квартири суперечить зазначеним вище положенням Закону, оскільки вирішення питання про право виключення квартири з числа службових належить не особам, які отримали службове приміщення і проживають у ньому, а уповноваженому органу, який здійснює розподіл житлових приміщень, виходячи з урахуванням потреби інших працівників, які також потребують отримання службового житла.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог про виключення квартири з числа службових.

Доводи апеляційної скарги, що спірне житло не віднесене до службового в установленому законом порядку не підтверджені доказами в контексті положень ст.77-80 ЦПК України.

Оскільки питання про визнання права на приватизацію житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 нерозривно пов`язано із вимогою вирішенням в установленому порядку питання про виключення житла зі складу службового, після чого таке житло може бути об`єктом приватизації на умовах і в порядку, передбаченому Законом "Про приватизацію державного житлового фонду", тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги про визнання права на приватизацією спірного житла та зобов`язання відповідача провести приватизацію такого спірного житла.

Решта доводів апеляційної скарги ґрунтується на переоцінці доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції у відповідності до норм ст.89 ЦПК України, а тому ці доводи апеляційної скарги не потребують додаткового правового обґрунтування. Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 13.11.2023.

Головуючий Судді