Справа 688/4651/23
№ 2/688/1050/23
Ухвала

про залишення позовної заяви без руху

13 листопада 2023 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спільне майно подружжя,

встановив:

10.11.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визнати факт спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 з 30 квітня 2012 року; визнати будинок по АДРЕСА_1 та автомобіль «Opel Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 спільним майном подружжя; визнати за нею право власності на частину будинку по АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Opel Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Вважаю даний позов слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Поданий до суду позов містить позовні вимоги майнового характеру - про визнання права власності на спільне майно подружжя, проте, в супереч вищевказаним нормам закону, у ньому не визначено та не зазначено ціну позову на час звернення до суду, не надано і доказів на підтвердження вказаного до позову. Вказане в свою чергу унеможливлює визначення судового збору, що підлягає сплаті при зверненні до суду.

Відповідно до п.п. 4, 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні (п.4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5); перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п.8).

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч. 5 ст. 95 ЦПК України).

В порушення даних норм, у позовній заяві зазначено про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Opel Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 . Проте, посилаючись на рівність часток у спільному майні пожружжя, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за нею, в тому числі право власності на автомобіль.

Відповідно до ч.1 ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обгрунтування. Пунктом 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб захисту прав або інтересів.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що автомобіль належать сторонам на праві спільної сумісної власності, як колишньому подружжю, позивач не зазначає відповідних відомостей та доказів про наявність такого автомобіля, в позові просить витребувати із сервісного центру свідоцтво про реєстрацію автомобіля, не зазначаючи при цьому про те, що має складнощі у подачі таких доказів до суду самостійно.

Позовна вимога це фактична вимога позивача до відповідача, звернена через суд. Суд зауважує, що будь-який позов має чітко виражену ціль, яка втілюється у формі позовних вимог, що їх викладає позивач у позовній заяві.

Однак позивач, визначивши підстави позову (обставини, якими обґрунтовує свої вимоги), не зазначив змісту позовних вимог (спосіб захисту порушених прав та інтересів). Відтак звертаючись з вимогою визнання права власності на автомобіль, позивач не зазначив, що відповідачу підлягає стягненню грошова компенсація за поділ неподільної речі, яка у випадку поділу майна залишається у власності сторони, зобов`язаної сплатити грошову компенсацію.

Суд зазначає, що за частиною другою статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Отже в залежності від заявленої вимоги, у позивача може виникнути обов`язок попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду.

Отже, такі позовні вимоги є неконкретними та підлягають уточненню із зазначенням конкретного способу захисту її прав або інтересів, передбаченого законом або іншого способу (способів) захисту його прав та інтересів, які не суперечать закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Згідно з вимогами ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного Кодексу України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачу необхідно зазначити, чим підтверджується придбання майна, що є предметом даного спору, під час спільного проживання, а також зазначити, чим підтверджується спільна участь подружжя коштами або працею в набутті спірного майна.

Крім того, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги не містить зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Відсутнє і зазначення щодо наявності у позивача доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою, а також не підтверджено відповідність копії письмових доказів, що долучені до позову, оригіналам, які заходиться у позивача, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору (п.6); відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (п.7).

У позовній заяві в супереч вищевказаним нормам закону, відсутнє зазначення відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, вважаю подальший рух позовної заяви неможливий, у зв`язку з чим позивачу слід надати строк для усунення вищевказаних недоліків, а саме подати до суду позовну заяву відповідно до кількості учасників справи із зазначенням: ціни позову; викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги із зазначенням та долученням доказів, що підтверджують вказані обставини; конкретизованих позовних вимог та способу (способів) захисту його прав або інтересів, передбаченого законом або іншого способу (способів) захисту його прав та інтересів, які не суперечитимуть закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися (за наявності надати докази про вжиття позивачем таких заходів); відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою та долученням доказів з підтвердженням відповідності копії письмового доказу оригіналу своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Керуючись ст.ст. 43, 76, 95, 175, 185 ЦПК України, суддя -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спільне майно подружжя залишити без руху, надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у вказаний строк, заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.В. Козачук