Д О Д А Т КО В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2023 року Київ
Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування -
ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18.11.2021 року справу постановлено передати на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Гребенюк В.В.
Ухвалою Суду від 03.02.2022, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07.09.2023 позов задоволено частково та призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

У судове засідання представники сторін не прибули.

Приписами ч. 4 ст. 270 ЦПК України визначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, керуючись приписами ч.1 ст. 244 ЦПК України суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення оголосивши дату та час його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд встановив наступне.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.

Так, у резолютивній частині рішення від 07.09.2023 не зазначено розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, позивачем було понесено витрати на проведення експертизи.

За виготовлення Звіту за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет № 263/2021-ЗВ від 08.07.2021 року від 08.07.2021 року позивачем понесено витрати у розмірі 4380,00 грн, що підтверджується Договором про надання послуг №5/2021 від 11.01.2021, Актом наданих послуг №5-5/2021 від 08.07.2021, Рахунком №1-2326 від 29.06.2021 року та квитанцією АТ «Ощадбанк» №27 від 05.07.2021 року.

За підготовку Звіту про науково- дослідну роботу від 19.08.2021 року позивачем понесено витрати у розмірі 14400,00 грн, що підтверджується Договором про надання послуг від 30.06.2021, Актом про виконання робіт від 25.08.021, Рахунком №06/07/21 від 06.07.2021 року та квитанціями АТ «Ощадбанк» №168,169,170 від 20.07.2021 року.

За підготовку Висновку експерта №056/200 від 25.08.2021 року позивачем понесено витрати у розмірі 3600,00 грн., що підтверджується Договором про виконання робіт від 30.06.2021, Актом про виконання робіт від 25.08.2021, Рахунком №0607/21 від 06.07.2021 року та квитанцією АТ «КБ «Акордбанк» №262210043 від 20.07.2021 року.

За підготовку за результатами експертного психологічного дослідження стосовно визначення розміру моральної шкоди Висновку експерта позивачем понесено витрати у розмірі 13 000,00 грн, шо підтверджується Договором №2-Е-14/09 від 14.09.2021, Актом виконаних робіт від 29.11.2021, Рахунком №2-14/09 від 14.09.2021 року та квитанцією АТ «КБ «Акордбанк» 262210027 від 21.09.2021 року.

Отже, позивачем понесено витрати на проведення експертизи у сумі 35380,00 грн.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07.09.2023 позов задоволено частково задоволено позовні вимоги про визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права інформацію, зобов`язання спростувати поширену недостовірну інформацію та відмолено у частині стягнення моральної шкоди.

Відтак, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача на проведення експертизи покладаються на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог, з огляду на задоволення позовних вимог про визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права інформацію та зобов`язання спростувати поширену недостовірну інформацію.

У частині витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає насткпне

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Попередній орієнтовний розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу складає 30000,00 грн.

Вимоги позивача про розподіл судових витрат на професійну правову допомогу обгрунтовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: Ордером АІ №1151965 від 18.10.2021, Свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю КС№7278/10, Договором про надання правової допомоги №01/07-1 від 01.06.2021, Додатковою угодою №1 від 15.06.2021 та Додатковою угодою №3 від 05.04.2022.

Водночас, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази понесення (оплати) наданої правничої допомоги.

Також, позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, позивачем не надано доказів документи на підтвердження прийняття ним послуг правничої допомоги (акти приймання передачі, інвойси, тощо).

Відтак, суд відмовляє у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи у розмірі 22380 (двадцять дві тисячі триста вісімдесят) гривень;

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий);

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання;

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя В.В. Гребенюк