К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 року місто Київ

справа № 761/4566/20

апеляційне провадження № 22-ц/824/5035/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" на рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Пономаренко Н.В. від 28 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" про відшкодування перевищення 90 відсотків вартості предмету іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що 11 жовтня 2006 року між акціонерним комерційним банком "ПРАВЕКС-БАНК" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 12206-153/06Р, який було забезпечено іпотекою - квартирою АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 5 лютого 2014 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "ПРАВЕКС-БАНК" заборгованість за кредитним договором № 12206-153/06Р від 11 жовтня 2006 року в розмірі 50 148 грн. 28 коп.

10 серпня 2017 року між ПАТ "ПРАВЕКС-БАНК" і ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до

відповідача перейшло право вимоги до позичальника за кредитним договором № 12206-153/06Р з усіма додатковими угодами до нього.

13 листопада 2017 року державним реєстратором Зміївської міської ради Харківської області Борко А.С. було прийнято рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за відповідачем. При цьому позивач вказував, що вартість предмета іпотеки на момент набуття відповідачем права власності на нього складала 585 136 грн., а розмір заборгованості позивача за кредитним договором - 50 148 грн. 28 коп., з урахуванням частини 2 статті 625 ЦК України до суми боргу додається три проценти річних в розмірі 5 675 грн. 65 коп., а також інфляційні втрати - 62 098 грн. 27 коп. (з дня набрання рішення про стягнення боргу законної сили по день переходу права власності на квартиру).

З урахуванням частини 3 статті 37 Закону України "Про іпотеку", 90 відсотків вартості предмета іпотеки складає 526 622 грн. 40 коп. (585 136 грн. х 90 % / 100), і за таких обставин відповідач має відшкодувати позивачу різницю між перевищенням 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя: 526 622 грн. 40 коп. - 50 148 грн. 28 коп. - 62 098 грн. 27 коп. - 5 675 грн. 65 коп. = 408 700 грн. 20 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 408 700 грн. 20 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" на користь ОСОБА_1 грошові кошти, що є перевищенням 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 408 700 грн. 20 коп. Стягнуто з ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 440 грн. 52 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що після набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, у нього виник обов`язок з відшкодування іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Вирішуючи питання щодо вартості предмета іпотеки на момент його реєстрації за відповідачем, суд надав перевагу висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 2 липня 2021 року № 22574/20-42, згідно якого вартість квартири становила 513 305 грн. За таких обставин різниця між перевищенням 90 відсотків вартості предмета іпотеки над забезпеченою вимогою кредитора становить 463 156 грн. 20 коп. (513 305 грн. - 50 148 грн. 28 коп.), однак, враховуючи, що позивачем не було змінено позовні вимоги, до стягнення підлягає визначена позивачем сума в розмірі 408 700 грн. 20 коп. При цьому суд не взяв до уваги нарахування позивача трьох процентів та інфляційного збільшення на суму боргу, оскільки розмір заборгованості було раніше визначено судовим рішенням і кредитором не нараховувалися на нього штрафні санкції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія", посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права,

просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що оцінюючи ринкову вартість предмета іпотеки, суд першої інстанції помилково визнав належним доказом висновок судової експертизи від 2 липня 2021 року, оскільки ціна розрахована станом на 24 червня 2021 року, а не на момент прийняття рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Належним доказом є звіт про оцінку, який був виконаний саме 13 листопада 2017 року, де вартість майна визначена у розмірі 249 412 грн. Крім того, судом було неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Балаклійським районним судом Харківської області кримінальної справи № 621/3534/21, оскільки у ній встановлюється правомірність реєстрації права власності на квартиру в цілому. Також необґрунтованим є висновок про розмір заборгованості позивача за кредитним договором в розмірі 50 148 грн. 28 коп., оскільки жодним судовим рішенням цього не встановлено, а розмір відступленого ПАТ "ПРАВЕКС-БАНК" права вимоги становив 10 404,41 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13 листопада 2017 року складало 275 890 грн. 93 коп., і відповідно ніякого перевищення вартості предмета іпотеки над розміром заборгованості не було.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у письмових поясненнях вказує, що рішення є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування немає.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" - Воронков О.М. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 11 жовтня 2006 року між АКБ "ПРАВЕКС-БАНК" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 12206-153/06Р, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 26 000 доларів США з кінцевим строком повернення до 11 жовтня 2022 року.

Для забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним кредитним договором, 12 жовтня 2006 року між нею та АКБ "ПРАВЕКС-БАНК"було укладено іпотечний договір № 12206-153/06Р, за умовами якого вона передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

У грудні 2011 року ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" звернулося до Фрунзенського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (майнового поручителя) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов було обґрунтовано тим, що відповідачі неналежним чином виконують свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим, станом на 30 вересня 2011 року, у них утворилася заборгованість в розмірі 6 290 доларів США, що за офіційним курсом

НБУ становило 50 148 грн. 28 коп. Достроково погасити заборгованість за кредитним договором позичальник та її майновий поручитель не бажають, а тому банк просив стягнути з них борг в сумі 50 148 грн. 28 коп., який складався з: 42 374 грн. 90 коп. - тіло кредиту; 6 107 грн. 09 коп. - заборгованість за відсотками; 1 666 грн. 29 коп. - пеня.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 5 лютого 2014 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "ПРАВЕКС-БАНК" заборгованість за кредитним договором № 12206-153/06Р від 11 жовтня 2006 року в сумі 50 148 грн. 28 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 березня 2014 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження.

10 серпня 2017 року між ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" і ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до відповідача перейшло право вимоги, в тому числі, до ОСОБА_1 за кредитним договором з усіма додатковими угодами до нього.

13 листопада 2017 року державним реєстратором Зміївської міської ради Харківської області Борко А.С. зареєстровано право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , за ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія".

Згідно звіту про незалежну оцінку двокімнатної квартири, загальною площею 46,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , суб`єкт оціночної діяльності: ТОВ "Бюро оцінок", який виготовлено на замовлення ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" 13 листопада 2017 року, ринкова вартість майна становить 249 412 грн. станом на 13 листопада 2017 року. (том І а.с. 194-219).

Згідно звіту про оцінку майна № 33/12-19 від 21 грудня 2019 року, проведеного ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1 , вартість спірної квартири станом на 13 листопада 2017 року становила 585 136 грн. (том І а.с. 35-49).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 6 серпня 2020 року призначено судову будівельно-технічну експертизу щодо визначення ринкової вартості спірної квартири, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 2 липня 2021 року № 22574/20-42 ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , станом на 13 листопада 2017 року становила 513 305 грн. (том ІІ а.с. 38-57).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини 3 статті 37 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обов`язок відшкодування іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, обумовлений частиною 3 статті 37 Закону України "Про іпотеку", виникає з договірних правовідносин сторін договору іпотеки. Обов`язок іпотекодержателя відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, передбачених у статті 37 Закону України "Про іпотеку", виникає у випадку набуття права власності на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке передбачає передачу права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Тобто, такий обов`язок ґрунтується на договірному характері правовідносин сторін щодо передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателю (див. пункти 64.3, 69.1 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 6 березня 2019 року у справі № 910/10059/17).

Грошове зобов`язання відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя виникає в момент набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, вартість якого перевищує вартість забезпечених іпотекою вимог. Отже, предметом доказування в даній справі є момент набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки та розмір перевищеної вартості забезпечених іпотекою вимог (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 200/14524/16-ц (провадження № 61-843св18)).

Згідно частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, що передбачено у пункті 5 частини 3 статті 2 та статті 13 ЦПК України, за яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, зокрема, момент набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки - 13 листопада 2017 року та розмір перевищеної вартості забезпечених іпотекою вимог, дійшов обґрунтованого висновку, що в момент набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 , у відповідача ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" виник обов`язок відшкодувати ОСОБА_1 перевищення 90% вартості предмету іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, яке складає, з урахуванням меж позовних вимог, 408 700 грн. 20 коп. При цьому суд обґрунтовано взяв до уваги вартість предмета іпотеки, зазначеної у висновку судової оціночно-будівельної експертизи від 2 липня 2021 року № 22574/20-42.

Таким чином, суд ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що належним доказом вартості предмета іпотеки є звіт про оцінку, який був виконаний саме 13 листопада 2017 року, а судом помилково визнано належним доказом висновок судової експертизи від 2 липня 2021 року, оскільки у ньому ціна розрахована станом на 24 червня 2021 року, а не на момент прийняття рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки, відхиляється судом апеляційної інстанції.

Так, з висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 2 липня 2021 року № 22574/20-42 убачається, що експертом було використано порівняльний підхід з ретроспективною оцінкою, виходячи з значного проміжку часу між датою станом на яку проводиться оцінка та датою завершення складання звіту (13 листопада 2017 року - 2 липня 2021 року). При цьому розрахунок вартості об`єкта дослідження проведений за індексним методом, тобто визначено вартість об`єкта станом на 24 червня 2021 року і реіндексовано одиничні показники вартості на дату оцінки.

В результаті дослідження встановлено, що вартість спірної квартири станом 24 червня 2021 року склала 660 264 грн. (524 долари США/кв.м. х 46,20 кв.м. х 27,2737

грн/доларів США), а станом на 13 листопада 2017 року - 513 305 грн. (419 доларів США/кв.м. х 46,20 кв.м. х 26,5167 грн/доларів США).

Таким чином, судовим експертом було визначено вартість квартири саме на момент набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, а не надату проведення оцінки у 2021 році.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно додатку І до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 10 серпня 2017, укладеного між ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" і ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія", вартість предмета застави (квартири АДРЕСА_1 ) з урахуванням переоцінки у гривневому еквіваленті станом на 30 червня 2017 року визначена в сумі 791 480 грн. (том І а.с. 187).

За вказаних обставин, колегія суддів критично оцінює звіт про незалежну оцінку ТОВ "Бюро оцінок" від 13 листопада 2017 року, де вартість предмета іпотеки вказана в розмірі 249 412 грн., що більше ніж в двічі менше за інші варіанти.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо визначення розміру заборгованості позивача за кредитним договором в сумі 10 404,41 доларів США, що на переконання апелянта підтверджується додатком до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 10 серпня 2017, укладеного між ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" і ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія".

Судом установлено, що заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 5 лютого 2014 року, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 достроково стягнуто на користь ПАТ "ПРАВЕКС-БАНК" заборгованість за кредитним договором № 12206-153/06Р від 11 жовтня 2006 року в розмірі 50 148 грн. 28 коп.

Не дивлячись на те, що валютою кредитного договору були долари США, первісний кредитор, користуючись своїм процесуальним правом обирати валюту виконання зобов`язання, пред`явив позов про стягнення заборгованості за договором з боржників у гривнях, з урахуванням чого валютою такого зобов`язання з цієї дати стала національна валюта - гривня, а тому передання права вимоги до боржників у доларах США не відповідає обставинам справи.

При цьому слід зазначити, що право кредитора нараховувати проценти за кредитним договором припиняється після пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України. Оскільки судовим рішенням було визначено та стягнуто заборгованість позивача за кредитним договором, будь-які інші нарахування на цю суму, окрім за статтею 625 ЦК України, є неправомірними. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження більшого обсягу грошового зобов`язання позивача перед кредитором, аніж визначений заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 15 листопада 2013 року, що становить 50 148 грн. 28 коп., а тому суд першої інстанції правомірно врахував саме цю суму при стягненні з відповідача перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд зобов`язаний був зупинити провадження у справі до розгляду Балаклійським районним судом Харківської області кримінальної

справи № 621/3534/21, оскільки у ній встановлюється правомірність реєстрації права власності на квартиру в цілому, відхиляються судом апеляційної інстанції.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинених процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити конкретний момент їх усунення.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктової неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження, суд правильно виходив із того, що наявність кримінального провадження відносно державного реєстратора, який прийняв рішення про реєстрація права власності на предмет іпотеки за відповідачем, не є підставою для зупинення провадження, оскільки

зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду в даній справі. Також суд вірно зазначив, що підготовче провадження у справі було закрито, а згідно з частиною 3 статті 210 ЦПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини 1 статті 251 та пунктами 1-3 частини 1 статті 252 цього Кодексу.

Таким чином, оскаржуване судове рішення містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року залишити без змін.

Поновити дію Шевченківського районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 27 квітня 2023 року.

Головуючий

Судді: