Номер провадження: 22-ц/813/3132/23
Головуючий у першій інстанції Павлик І.А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2023 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/21048/21

Номер провадження: 22-ц/813/3132/23

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

- за участі секретаря судового засідання Власенко С.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідачі 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, за апеляційною адвоката Волканова Євгена Васильовича, діючого від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Павлик І.А. 15 березня 2022 року, повний текст додаткового рішення складений 21 березня 2022 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі - 12 000,00 грн. та моральної шкоди у розмірі - 10 000,00 грн. (а. с. 3-5).

ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 та яка має спільні стіни коридору та спальні з квартирою АДРЕСА_2 , яка належить відповідачам. В квартирі відповідачів розміщено склад-приміщення для зберігання квітів з відповідним обладнанням (зволожувач і кондиціонер) для підтримки певного мікроклімату з підвищеною вологістю і температурою.

Внаслідок роботи належного відповідачам складу-приміщення стіни квартири позивача взимку не прогрівалися належним чином, квартира несла теплові втрати та утворився грибок з пліснявою, виведення яких потребувало значних витрат позивача та завдало йому душевного хвилювання.

Завдані позивачу збитки підтверджуються актом від 20.06.2021 року, складеним членами ОСББ «Шевченка 6», а також фото і відео доказами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суд м. Одеси від 15 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_1 (а. с. 76 - 77).

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в діях відповідачів відсутній склад цивільного правопорушення, оскільки у період часу, який описаний у позові, нежитлове приміщення перебувало у користуванні орендаря, а відтак власники приміщення не можуть нести відповідальність за дії орендаря.

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення

Адвокат Волканов Є.В., діючий від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у заяві про ухвалення додаткового рішення по справі, просить вирішити питання щодо судових витрат, а саме - стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 8 500,00 грн. та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 2 000,00 грн. (а. с. 78 - 80).

Короткий зміст клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу

Позивачем було подано заяву, в якій останній просить відмовити у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу понесених відповідачами з огляду на те, що він є пенсіонером та інвалідом ІІ групи, який проживає разом із дружиною, яка також є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи, а також із сином, який є інвалідом ІІ групи з дитинства. Крім того, зазначив, що дана категорія справ не є складною та не потребує значного часу для вивчення законодавства. Зазначив, що додаткових доходів не має (а. с. 98).

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2022 року заяву представника відповідачів адвоката Волканова Є.В. задоволено частково. Ухвалено додаткове рішення по справі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В решті вимог заяви відмовлено (а. с. 104 - 106).

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою. Вивчення та дослідження великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. У зв`язку із чим, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволенні заяви представника відповідачів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червняі 2022 року адвокат Волканова Є.В., діючий від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2022 року. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання про стягнення судових витрат у повному обсязі (а. с. 115 - 118).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2022 року є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказує на те, що, розрахунок часу надання правничої допомоги у годинах є умовним. Так, наприклад, до розрахунків за поданими адвокатом Волкановим Є.В. документами не включався час, витрачений на прибуття до суду, хоча відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25.05.2021 року у справі № 910/7586/19, такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установ та очікування є складовими правничої допомоги, і в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. Навіть враховуючи те, що витрати можуть бути зменшенні у зв`язку з особливим статусом позивача, апелянт вважає, що зменшення розміру витрат на настільки значну суму є невиправданим і не відповідає принципу справедливості та співмірності.

Позиція відповідачів в суді апеляційної інстанції

Відзив позивача на апеляційну скаргу представника відповідачів не надійшов.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.06.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Волканова Є.В., діючого від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2022 року (а. с. 125).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.06.2022 року призначено справу до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 132).

05.07.2022 року адвокатом Волкановим Є.В., діючим від імені ОСОБА_3 , було подано клопотання про стягнення витрат на адвоката за розгляд справи в апеляційному суді у розмірі 1 000 грн. (а. с. 138 - 139).

05.07.2022 року адвокатом Волкановим Є.В., діючим від імені ОСОБА_2 , було подано клопотання про стягнення витрат на адвоката за розгляд справи в апеляційному суді у розмірі 1 000 грн. (а. с. 148 -149).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

16.12.2021 року між адвокатом Волкановим Є.В. та Волкановою В.М. було укладено договір про надання правової допомоги №1. У вказаному договорі у п. 1.1. визначено, що розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги встановлюється Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною вказаного Договору.

Відповідно до рахунку від 15.02.2022 № 1 до договору про надання правової допомоги від 16.12.2021 № 1, додаткової угоди від 16.12.2021 № 1 вартість наданої ОСОБА_3 правничої допомоги адвокатом Волкановим Є.В. становить - 8 500,00 грн. та складається з: - ознайомлення з матеріалами справи 1 година = 1 000,00 грн.; - підготовка відзиву на позовну заяву 3 години = 3 000,00 грн.; - підготовка заяви про відвід судді 0,5 години = 500,00 грн.; - участь адвоката у судовому засіданні 18.01.2022 (призначене на 14 год. 40 хв., яке розпочалось о 17 год. 15 хв та закінчилось о 17 год. 37 хв. ) 3 год. = 3 000,00 грн.; - участь адвоката у судовому засіданні 15.02.2022 (призначене на 10 год. 20 хв., яке розпочалось о 10 год. 55 хв. та закінчилось о 17 год. 37хв.) 2 год. * 0,5 години = 1 000,00 грн..

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 15.02.2022 № 1 адвокат Волканов Є.В. надав, а ОСОБА_3 прийняла правову допомогу вартість якої становить - 8 500,00 грн., що підтверджується також квитанцією від 15.02.2022 № 1.

01.02.2022 року між адвокатом Волкановим Є.В. та Раздорожнюк В.Г. було укладено договір про надання правової допомоги №1. У вказаному договорі у п. 1.1. визначено, що розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги встановлюється Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною вказаного Договору.

Додатковою угодою від 01.02.2022 № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.02.2022 № 1 визначено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвоката Волканова Є.В., наданих ОСОБА_2 , згідно якої вартість однієї години роботи адвоката становить - 1 000,00 грн.. Гонорар складається з витраченого часу, а саме: - ознайомлення з матеріалами справи 2 години; - опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини 2 години; - формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи 1 година; - підготовка одного процесуального документа 3 години; - судове представництво кількість годин відповідає часу перебування адвоката у судовій установі та незалежно від того відбулось воно чи було відкладено.

Згідно рахунку від 15.02.2022 № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.02.2022 № 1, додаткової угоди від 01.02.2022 № 1 вартість наданої ОСОБА_2 правничої допомоги адвокатом Волкановим Є.В. становить - 2 000,00 грн., та складається з: - підготовки відзиву на позовну заяву 1 година = 1 000,00 грн.; - участь адвоката у судовому засіданні 15.02.2022 (призначене на 10 год. 20 хв., яке розпочалось о 10 год. 55 хв. та закінчилось о 12 год. 05 хв.) 2 год. * 0,5 години = 1 000,00 грн..

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 15.02.2022 № 1 адвокат Волканов Є.В. надав, а ОСОБА_2 прийняла правову допомогу вартість якої становить 2 000,00 грн, що підтверджується також квитанцією від 15.02.2022 № 1.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру витрат на правову допомогу.

Мотиви часткового прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У якості доказів у більшості випадків достатньо надати суду договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги, платіжні доручення на оплату послуг адвоката та квитанції про оплату клієнтом цих доручень. Цю позицію підтримав у своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №19/64/2012/5003 від 31.01.2019 р., зазначивши, що «суд апеляційної інстанції, врахувавши те, що відповідачем підтверджено правовий статус адвоката, наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, правомірно виніс додаткову постанову, якою задовольнив заяву про відшкодування судових витрат на оплату послуг адвоката».

Відповідно до ст. 30 Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на те, що позивачем не надано документів, які підтверджують оплачені послуги на правничу допомогу, є безпідставним, оскільки законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Насамкінець варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини можуть бути використані судом в якості джерела права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога ОСОБА_3 надавалась відповідно до договору №1 про надання правової допомоги від 16.12.2021 року, укладеного з адвокатом Волкановим Є.В..

Правнича допомога ОСОБА_2 надавалась відповідно до договору №1 про надання правової допомоги від 01.02.2022 року, укладеного з адвокатом Волкановим Є.В..

Відповідно до вказаних договорів про надання правової допомоги та додаткових угод до вказаних договорів, вартість однієї години роботи адвоката становить 1 000 грн..

Згідно процесуального законодавства, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірний із:

1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та/або значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо:

заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо);

суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо);

заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії відшкодування моральної та матеріальної шкоди, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Однак, при визначенні суми витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненню на користь відповідачів, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про стягнення на користь відповідачів лише по - 500 грн. на кожного, оскільки як встановлено з додаткових угод та рахунку про надання правової допомоги, адвокатом Волкановим Є.В. було надано правову допомогу відповідачам, яка за об`ємом значно різнився. З огляду на вказане, задоволення вимог про стягнення в рівній мірі на користь відповідачів витрат на правову допомогу не є справедливим.

Колегія суддів звертає увагу, що дана справа є малозначною, ціна позову становить 22 000 грн., з огляду на що витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг, часом на виконання робіт адвокатом та ціною позову.

На підставі вищевказаного, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (тривалість розгляду справи, ціна позову, надання правової допомоги двом клієнтам за ідентичними вимогами до них), колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн., та на користь ОСОБА_2 у розмірі 1 000 грн..

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Волканова Євгена Васильовича, діючого від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , є доведеними частково, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають стягненню, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції підлягає зміні за вищевказаного обґрунтування.

Розподіл судових витрат в апеляційному суді

Відповідно ч. ч. 1, 2, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Також варто зауважити, що відповідно до ч. 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20).

На підтвердження понесення витрат ОСОБА_3 на правову допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, надано: - договір про надання правової допомоги №1 від 16.12.2021 року; - додаткову угоду №1 від 16.12.2021 року до договору про надання правової допомоги; - рахунок №1 від 01.07.2022 року; - квитанцію №1 від 01.07.2022 року; - акт прийому- передачі №1 від 01.07.2022 року, відповідно до якого вартість наданих послуг складає 1 000 грн..

На підтвердження понесення витрат ОСОБА_2 на правову допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, надано: - договір про надання правової допомоги №1 від 01.02.2022 року; - додаткову угоду №1 від 01.02.2022 року до договору про надання правової допомоги; - рахунок №1 від 01.07.2022 року; - квитанцію №1 від 01.07.2022 року; - акт прийому- передачі №1 від 01.07.2022 року, відповідно до якого вартість наданих послуг складає 1 000 грн..

Заява позивача щодо незгоди з розміром витрат на правничу допомогу в апеляційному суді не надійшла.

3.8 Порядок та строк касаційного оскарження

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Волканова Євгена Васильовича, діючого від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2022 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ) 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті додаткове рішення - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ) -1 000 (одна тисяча) 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови виготовлений 31 березня 2023 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе