Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3701/23
Номер провадження 2/711/1437/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Кондрацької Н.М.

за участю секретаря Мелещенко О.В.

представника позивача адвоката Савости С.В.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Мисан В.М.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Черкаси матеріали справи за позовом представника ОСОБА_2 адвоката Савости Сергія Васильовича до ТОВ «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Адвокат Савоста С.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ТОВ «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 29.06.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Між тим, до початку розгляду представником відповідача адвокатом Мисан В.М. 20.07.2023 до суду подано клопотання про закриття провадження у справі. Вказане клопотання мотивоване тим, що відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Позовні вимоги ОСОБА_2 спрямовані на визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів учасників ТОВ відповідача, оформленого протоколом від 14.04.2021 № 8.Справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України. Позивач зазначає про те, що він не є учасником ТОВ відповідача, і вважає, що спір не є корпоративним. Тобто, визначення статусу спору (корпоративний чи ні) позивач ототожнює лише зі статусом особи, яка звертається до суду, що є помилковим твердженням. Враховуючи, що предметом позовної заяви ОСОБА_2 є саме визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ відповідача оформлене протоколом від 14.04.2021 № 8, тобто спір пов`язаний з діяльністю та управлінням юридичної особи, відповідач вважає, що такий спір є корпоративним та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Савоста С.В. заперечував проти задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі, оскільки позивач ОСОБА_2 не є учасником ТОВ «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця», а тому даний спір не є корпоративним та не підпадає під дію статті 20 ГПК України, а має бути розглянутий судом загальної юрисдикції.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позицію свого представника адвоката Савости С.В.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Мисан В.М. наполягав на задоволенні клопотання про закриття провадження у справі з підстав викладених у цьому клопотанні.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Право на доступ до суду є невід`ємною складовою права на справедливий суд, передбачений частиною першою статті 6 Конвенції.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів і свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Визначити, яким саме судом та за якими правилами має бути розглянутий спір, і має судова юрисдикція.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Савосту С.В. звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця», у якому просить визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» оформлене протоколом загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» від 14.04.2021 № 8, у частині підвищення плати за обслуговування будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» здійснити перерахунок вартості наданих послуг з утримання будинків і споруд там прибудинкової території (управління багатоквартирним будинком) по особовому рахунку № НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 із застосуванням тарифу у розмірі 2,50 грн. за кв. м., як передбачено Договором на квартиру АДРЕСА_3 /ЖЗ про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території від 12.05.2017; а також стягнути з відповідача розмір витрат на правничу допомогу.

Таким чином, суд вважає, що спірні правовідносини виникли між ОСОБА_2 , який є власником квартири АДРЕСА_4 , і ТОВ «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця», яка обслуговує будинок за цією адресою, та стосуються фактично діяльності цього товариства, та незгодою із прийнятими рішеннями.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно зі статтею 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»

Статтею 1 цього Закону встановлено, що ОСББ - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до статті 4 вказаного вище Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Згідно із частиною 1 статті 85 Цивільного кодексу України, непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Відповідно до частин першої, другої статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (частина перша статті 98, частина перша статті 99 ЦК України).

Водночас, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019р. у справі №462/2646/17 наведено правовий висновок, що відповідно до якого правовідносини між власником нерухомого майна у житловому будинку та ОСББ, яке створене у тому ж будинку, найбільш подібні до спорів, пов`язаних із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи (пункт 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, подібних висновків прийшов Верховний Суд, враховуючи постанову Великої Палати Верхового Суду від 26.02.2020 у справі №473/2005/19 (провадження №14-634цс19).

Тобто спір між співвласником нерухомого майна та самим ОСББ, організацією з надання послуг щодо утримання будинку та прибудинкової території, щодо визнання недійсними рішень загальних зборів як вищого органу правління такої організації, є подібним до корпоративного спору.

Отже, будь-який спір, який пов`язаний зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи - є корпоративним, незалежно від того, чи є позивач акціонером (учасником) юридичної особи

Такий висновок суду викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду у справах № 921/36/18 від 10.09.2019 та № 910/8132/19 від 20.11.2019.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 адвоката Савости Сергія Васильовича до ТОВ «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів та зобов`язання вчинити певні дії, не підлягає розгляду місцевим судом загальної юрисдикції у порядку цивільного судочинства, а враховуючи предмет позову та характер спірних правовідносин, даний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки носить корпоративний характер.

Статтями 4 та 5 ГПК України передбачено право особи на звернення до господарського суду та способи судового захисту.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як визначено ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Таким чином, провадження по даній цивільній справі підлягає до закриття у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Також, суд роз`яснює позивачу, що дана справа віднесена до юрисдикції розгляду господарським судом, відповідно до положень ГПК України. Слід зазначити, що підстав у суду передавати до розгляду цю справу до господарського суду, немає, оскільки такий процесуальний порядок не визначений нормами національного законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 20 ГПК України, ст.ст. 4, 19, 198, 255, 256, 259, 263, 353 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовом представника ОСОБА_2 адвоката Савости Сергія Васильовича до ТОВ «Компанія з експлуатації та утримання житлових та нежитлових будинків «Нова митниця» про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити право звернення з позовом в порядку господарського судочинства.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст виготовлений 25.07.2023.

Головуючий: Н. М. Кондрацька