26.04.2023 Справа № 696/838/22
№ 2/696/13/23

26 квітня 2023 року м. Кам`янка
Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Білопольської Н.А.,
за участю секретаря Ткачук Т.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка в порядку загального позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про розірвання договору довічного утримання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 лютого 2012 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського (Кам`янського) районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 613.
Відповідно до умов вказаного договору позивач передає у приватну власність відповідачу належний їй на праві особистої приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , взамін чого відповідач зобов`язався довічно повністю утримувати позивача, забезпечувати її продуктами харчування, одягом, доглядом, медичними препаратами, необхідною допомогою, і зберегти в безкоштовному довічному користування ОСОБА_1 нерухоме майно, яке є предметом цього договору. Відповідно до п. 5 договору вартість щомісячного матеріального забезпечення встановлена сторонами в розмірі 1000,00 грн.
Відповідно до п. 7 договору цей договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - в судовому порядку.
Відповідачем з 01 грудня 2020 року систематично порушуються умови договору, зокрема, не здійснюється забезпечення позивача продуктами харчування, одягом, доглядом, медичними препаратами.
Позивач стверджує, що відповідач виїхав з території України у 2021 році, проте ніяких доказів на підтвердження даного факту надати не може.
За таких обставин позивач просить суд розірвати договір довічного утримання від 10 лютого 2012 року, укладений між нею та відповідачем.
Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 07 листопада 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов та просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому, не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі. Додатково пояснила, що вже декілька років відповідач ухиляється від виконання його умов. Зв`язок з відповідачем відсутній, жодної допомоги, передбаченої в договорі довічного утримання, він їй не надає. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку: за останньою відомою адресою реєстрації та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Судом встановлено, що 10 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського (Кам`янського) районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В.
Пунктом 1 даного договору передбачено, що відчужувач ОСОБА_1 передає у власність набувачу ОСОБА_2 , належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
В п. 5 договору відповідач зобов`язався довічно повністю утримувати позивача, забезпечувати її продуктами харчування, одягом, доглядом, медичними препаратами, необхідною допомогою, і зберегти в безкоштовному довічному користуванні ОСОБА_1 нерухоме майно, яке є предметом цього договору. У випадку смерті ОСОБА_1 обов`язки по похованню покладаються на ОСОБА_2 .
Вартість щомісячного матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду і необхідної допомоги) встановлена сторонами в розмірі 1000,00 грн. (п. 6 договору).
Відповідно до п. 7 договору даний договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін - в судовому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 5 вказаної статті також визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з вимогами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Особа, відчужуючи домоволодіння, має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує внаслідок непрацездатності та похилого віку.
Згідно з ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
За правилами ст. 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч. 1 ст. 756 ЦК України).
Виходячи зі змісту ст.ст. 755, 756 ЦК України, відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину в судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією щодо застосування положень ст.ст. 755, 756 ЦК України Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19.
ОСОБА_1 просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 10 лютого 2012 року з відповідачем ОСОБА_2 , посилаючись на те, що останній самоусунувся від виконання умов даного договору щодо її догляду.
За інформацією, наданою позивачем, відповідач виїхав з території України у 2021 році. За клопотанням позивача ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 12 січня 2023 року витребувано інформацію щодо перетину кордону ОСОБА_2 , однак згідно із відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за № 91-2581/18/23-Вих від 20 січня 2023 року відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією ОСОБА_2 в період з 01 січня 2021 року по 12 січня 2023 року в базі даних не виявлено.
Також задля перевірки отриманої від позивача інформації щодо можливої смерті відповідача ОСОБА_2 судом здійснено запит до органів ДРАЦС. За повідомленнями з Кам`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаській області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) згідно з відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про смерть ОСОБА_2 не виявлено.
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що перебувають в добрих відносинах з ОСОБА_1 . Вказали, що ОСОБА_2 не здійснює догляд ОСОБА_1 вже досить тривалий час, до неї він не приходить та не надає їй жодної допомоги, теперішнє місце перебування ОСОБА_2 їм невідоме.
Судом встановлено, що з кінця 2020 року відповідач не з`являється до позивача, не цікавиться її життям, не надає жодної допомоги в утриманні (догляді), не створює умови для нормальної життєдіяльності та задоволення життєво необхідних потреб позивача.
Відповідачем не надано суду доказів на спростування доводів позивача щодо невиконання ним умов договору довічного утримання.
Разом з тим, відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна або за місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону їх відчуження, зокрема, при посвідченні договору довічного утримання.
Судом встановлено, що у зв`язку з укладенням договору довічного утримання від 10 лютого 2012 року приватним нотаріусом Черкаського (Кам`янського) районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В. накладено заборону на відчуження житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану в реєстрі за № 272, що підтверджується відміткою про вчинення нотаріальної дії на примірнику спірного договору.
Згідно зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Тобто правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане.
Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги про розірвання договору довічного утримання слід задовольнити, оскільки відсутні докази щодо належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. У зв`язку з розірванням спірного договору довічного утримання заборона на відчуження житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який є предметом цього договору, підлягає зняттю, з вилученням відповідного запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Керуючись ст.ст. 202, 203, 651, 744, 749, 751, 755, 756 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 10 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського (Кам`янського) районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В. та зареєстровано в реєстрі за № 613.
Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання від 10 лютого 2012 року, визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок розірвання договору довічного утримання (догляду) від 10 лютого 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського (Кам`янського) районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В. та зареєстровано в реєстрі за № 613.
Скасувати заборону на відчуження житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Черкаського (Кам`янського) районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В., зареєстровану в реєстрі за № 272, виключивши запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`тсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 04 лютого 1997 року; РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .
Суддя Н.А. Білопольська