ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/99/22 Номер провадження 22-ц/814/2035/23Головуючий у 1-й інстанції Морозов В.Ю. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Гречці Є.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 серпня 2022 року (ухвалене суддею Морозовим В.Ю., відомості щодо дати складення повного тексту судового рішення відстуні) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про визнання безпідставною відмови у приватизації житла, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати безпідставною відмову органу приватизації передати у приватну власність їй та недієздатного члена сім?ї ОСОБА_2 , квартиру АДРЕСА_1 з комунального житлового фонду з покладенням обов?язку на відповідача оформити приватизацію цієї квартири на користь позивачки та її сина. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 серпня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про визнання безпідставною відмови у приватизації житла відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохала рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим, та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що відмова у приватизації житла була видана виконавчим комітетом Горішньоплавнівської міської ради, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем невірно обрано відповідача у справі. Вказує, що судом при розгляді цієї справи взагалі не надано оцінки по суті заявлених вимог, а саме чи законною була відмова від приватизації. Також зазначає, що судом при розгляді справи не звернуто уваги на посилання у позовній заяві на подібну справу №534/1587/19, яка була переглянута Полтавським апеляційним судом, та за результатом розгляду вирішено на користь позивача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. На момент розгляду справи сторони та інші учасники справи будучи завчасно повідомленим про час та місце слухання справи в судове засідання не з?явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, щопозивач ОСОБА_1 разом зі своїм недієздатним сином проживає у житловому приміщенні комунальної власності, а саме квартирі АДРЕСА_2 .

17.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Голови органу приватизації Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького рпайону Полтавської області - Павленка І.О. із заявою про передачу їй у приватну власність вищевказаної квартири.

Відповідно до рішення №5Б від 22 грудня 2021 року органу приватизації Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області гр. ОСОБА_1 відмовлено у передачі в приватну спільну часткову власність квартири за адресою АДРЕСА_2 у зв?язку з відсутністю у ОСОБА_2 документа, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, а саме за період з 01.01.1992 по 07.10.1992.

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом стала відмова вищевказаного органу у приватизації житла.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пред?явлено позов до неналежного відповідача, тому зважаючи на те, що позивач клопотання на залучення до участі у справі певного відповідача не заявляла, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Проте, з такими висновками суду колегія суддів не може погодитися, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та порушують норми матеріального та процесуального права.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спір у справі виник у зв?язку з відмовою органу приватизації позивачу у приватизації спірної квартири.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За правилами статті 345 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У частині третій статті 9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до частини четвертої статті 5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п?ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно із частиною одинадцятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

У частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення № 396 (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім?ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18).

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв?язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Принцип пропорційності у розумінні Європейській суд з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар.

Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Обов?язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Вирішуючи спір у справі, суд зобов?язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв?язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 значиться зареєстрованою у квартирі АДРЕСА_2 з 06 січня 1989 року.

Пунктом 20 Положення №396 перередбачено, що документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватихзації державного житлового фонду, є довідка видана органом приватизації за попереднім місцем проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду, що передбачає наявність відомостей (довідки) щодо реєстрації місця проживання за період з 01.01.1993 року по теперішній час.

Отже, єдиним розпорядником інформації про залишки житлового чеку на відповідному позабалансовому рахунку є Ощадбанк, який надає інформацію про наявність/відсутність особи у списках на приватизацію, а тому довідка Ощадбанку сама по собі є достатнім документом на підтвердження невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Так, згідно довідки АТ «Державний ощадний банк України» №175 від 17.11.2021 року виданої ТВБВ №10016/068 м. Горішні Плавні (Комсомольськ) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в списках на приватизацію значаться за адресою: АДРЕСА_2 . Житловий чек не використали.

Таким чином, відмова органу приватизації Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області у передачі ОСОБА_1 в приватну спільну часткову спірної квартири у зв?язку з відсутністю у ОСОБА_2 документа, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, за період з 01.01.1992 по 07.10.1992 є помилковим, та таким, що перешкоджає реалізації «правомірних (законних) очікувань» позивача на її право на приватизацію житла, що порушує суб`єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси позивача.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Для захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, особа може використовувати вимоги про: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (абзаци 1-10 частини другої статті 16 ЦК України).

З набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений не тільки договором або законом, але й судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина другастатті 5 ЦПК України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, та призводить до їх відновлення.

Так, встановлено, що у межах даної справи існує спір щодо права позивача на приватизацію квартири, яке не визнається відповідачем, що зумовлює і відповідний спосіб захисту їх прав визнання безпідставною відмови органу приватизації передати у приватну власність квартиру з державного житлового фонду з покладенням обов`язку на останнього оформити приватизацію житлового приміщення.

Зазначений висновок узгоджується із змістом постанови Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 483/731/19.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивачем пред?явлено позов до неналежного відповідача є необгрунтованим, оскільки орган приватизації Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області не є самостійною юридичною особою, яка наділена цивільно процесуальною правоздатністю і дієздатністю, а відповідно не може бути стороною по справі.

Крім того, відповідно до ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» саме до відання виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад відносяться питання, зокрема обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов та надання та

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 серпня 2022 року, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України), відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України: у разі задоволення позову покладаються на відповідача; у разі відмови в позову - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Розміри витрат сторонами не оскаржено та не спростовано.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено 992,40 грн судового збору, за правову допомогу 2200 грн, за подачу апеляційної скарги 1488,60 грн, що разом становить 4681,00 грн.

Оскільки вказаною постановою суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, а тому з Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у загальному розмірі 4681,00 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 30 серпня 2022 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про визнання безпідставною відмови у приватизації житла задовольнити.

Визнати безпідставною відмову органу приватизації Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області передати у приватну власність ОСОБА_1 та недієздатного члена сім?ї ОСОБА_2 , квартиру АДРЕСА_1 з комунального житлового фонду з покладенням обов?язку на Виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області оформити приватизацію цієї квартири на користь ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_2 .

Стягнути з Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області на користьОСОБА_1 судові витрати понесені з розглядом справи у розмірі 4681,00 (чотири тисячі шістсот вісімдесят одну гривню 00 копійок) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 25 січня 2023 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С.А. Гальонкін_______________ Л.М. Хіль