ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року м. Чернівці

справа № 727/6408/21

провадження №22-ц/822/602/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08 травня 2023 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення та звільнення приміщення від особистих речей,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в суду з позовом до ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення та звільнення приміщення від особистих речей.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 30.10.2007 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 уклали Кредитний договір №2501/1007/88-419. Відповідно до умов якого банк зобов?язується надати боржнику кредит у сумі 25 000,00 дол. США, а відповідач зобов?язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В якості забезпечення зобов?язань за кредитним договором ОСОБА_1 , як іпотекодавець передав в іпотеку двохкімнатну квартиру, загальною площею 54,30 кв. м. житловою площею 30,60 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, п.2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. 3 моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов?язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов?язкових платежів.

Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 30.10.2007 № 2501/1007/88-419 позичальником згідно якого є ОСОБА_2 .

Враховуючи, що ОСОБА_2 не належним чином виконувала взяті на себе зобов?язання по кредитному договору, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернуло стягнення на квартиру іпотекодавця на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (п 12.3.1. Іпотечного договору) та звернулося з відповідною заявою до державного реєстратора.

Державний реєстратор Козлова Н.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57783520 від 21.04.2021 року, законним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ТОВ «Кредитні ініціативи».

Однак, у вищевказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання у квартирі, колишній власник, продовжує користуватися нею та відмовляється добровільно виселятися. Такі дії відповідача створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном.

Позивач просив виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з двохкімнатної квартири, загальною площею 54,30 кв.м., житловою площею 30,60 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зобов?язати відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звільнити квартиру від особистих речей та стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08 травня 2023 року в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення та звільнення приміщення від особистих речей, відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08 травня 2023 року, позов задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. Посилаючись на обставини, зазначені в позові, звертає увагу суду на те, що позивач звертався до відповідачів з вимогою звільнити житлове приміщення, намагався врегулювати питання в досудовому порядку, зокрема, було надіслано вимогу про добровільне виселення. Проте, незважаючи на відсутність будь-яких правових підстав для проживання у квартирі, колишній власник, продовжує користуватися нею та відмовляється добровільно виселитися. Такі дії відповідача створюють перешкоди у здійснені законних прав власника, який не може вільно користуватись та розпоряджатися нерухомим майном.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 30 жовтня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та позичальником ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2501/1007/88-419, згідно якого Банк зобов`язався надавати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється у розмірі 25 000 доларів США на строк з 30 жовтня 2007 року по 10 жовтня 2017 року.

30.10.2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», як іпотекодержателем, та майновим поручителем ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького МНО Хоменко М.О. та зареєстрований в реєстрі під №3681.

Відповідно до пункту 2 Договору іпотеки на забезпечення виконання Основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 .

28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, п.2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. 3 моменту відступлення Банком Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов?язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов?язкових платежів.

28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.2.1, 2.2. Договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державний реєстратор Козлова Н.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57783520 від 21.04.2021 року на підставі договору іпотеки, серія та номер: 3681, від 30.10.2007 року за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Відповідно до довідки відділу ведення реєстру територіальної громади Чернівецької міської ради, від 02.06.2021 №20/01-27/446, в квартирі яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

15.06.2021 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направило відповідачам вимогу вих. №802 про добровільне виселення з двохкімнатної квартири, загальною площею 54,30 кв.м., житловою площею 30,60 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відсутні відомості про право власності на інше житло.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для виселення відповідачів та звільнення приміщення від їх особистих речей.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтю 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 1 Закону «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 3 Закону визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ у справі «Маккенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, пункт 50, «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року).

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві».

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 ЖК України, згідно з частиною першою якої звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин другої, третьої статті 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Тобто починає діяти частина друга статті 109 ЖК УРСР щодо можливості виселення з одночасним наданням іншого постійного житлового приміщення.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на житлове приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону № 898-IV, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Відповідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 березня 2023 року у справі №361/4481/19 загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення, передбачене частиною другою статті 109 ЖК УРСР, стосується випадків виселення мешканців при зверненні стягнення на предмет іпотеки як в судовому так і в позасудовому порядку.

Встановлено, що предмет іпотеки - двохкімнатна квартира загальною площею 54,30 кв.м., житловою площею 30,60 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить іпотекодавцеві на підставі Договору дарування, посвідченого 06 березня 2006 року Скутар С.В., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, за реєстровим №611, зареєстрованого в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 09 березня 2006 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13868085.

Судом встановлено, що квартира придбана не за рахунок кредиту, іншого житла відповідачі не мають, тому виселення можливе лише з одночасним наданням іншого постійного житла.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що при зверненні стягнення на предмет іпотеки ТОВ «Кредитні ініціативи» було обізнано про наявність обтяжень спірної квартири, яка належала на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_1 та його проживання в квартирі з членами сім`ї - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки в іпотеку була передано квартиру, яка придбана (набута) не за рахунок отриманих кредитних коштів, а позивач у позовній заяві не запропонував інше приміщення, яке відповідало би вимогам «житлового» в розумінні ЖК України, у зв`язку з цим відсутні підстави для виселення відповідача та членів його сім`ї з іпотечного майна без надання іншого постійного житла.

Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 18 вересня 2023 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

Н.Ю. Половінкіна