справа № 361/8494/14-ц
провадження № 6/361/49/23
УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія, заінтересована особа: ОСОБА_1 про заміну сторони,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія (далі ТОВ ФК Довіра та Гарантія або Товариство) звернулося до суду із заявою, у якій просить замінити стягувача Публічне акціонерне товариство Дельта Банк (далі ПАТ Дельта Банк або Банк) у цивільній справі № 361/8494/14-ц за позовом ПАТ Дельта Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитною лінією, посилаючись на те, що 20 лютого 2018 року між ПАТ Дельта Банк і Товариством укладений договір № 249/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором № 004-29153-040213, укладеним 04 лютого 2013 року між ПАТ Дельта Банк і ОСОБА_1 .

Заявник ТОВ ФК Довіра та Гарантія у судове засідання не з`явилося, подало заяву до суду, у якій просило суд розглянути справу у відсутність заявника, заяву підтримує в повному обсязі, просить суд заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, судові повістки про дату, час і місце розгляду заяви направлялися йому на адресу зареєстрованого місця проживання, однак конверти повернулися до суду з відміткою про відмову адресата від їх отримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, перевіривши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2014 року, ухваленим у цивільній справі № 361/8494/14-ц, позов ПАТ Дельта Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Цим судовим рішенням із ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ Дельта Банк заборгованість за кредитним договором № 004-29153-040213 від 04 лютого 2013 року в розмірі 60536 грн. 75 коп. та судові витрати в розмірі 605 грн. 37 коп.

20 лютого 2018 року між ПАТ Дельта Банк і ТОВ ФК Довіра та Гарантія укладено договір № 249/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами, згідно із умовами якого ПАТ Дельта Банк відступило, а ТОВ ФК Довіра та Гарантія набуло право вимоги суми заборгованості за договором кредиту, укладеними між Банком і ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з додатку № 1 до цього договору.

У ч. ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, кожному гарантовано право на звернення до суду, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини як джерела права виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду (справа Горнсбі проти Греції, рішення від 19 березня 1997 року, п. 40).

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства.

У ч. 1 ст. 1291 Конституції України закріплено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень.

У ч. ч. 1, 2 ст. 15 цього ж Закону встановлено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Верховний Суд України у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 висловив правову позицію та зазначив, що виходячи зі змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10, від 25 квітня 2018 року у справі № 2-н-148/09, від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, та її заміна новим кредитором (правонаступником).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що за умовами договору № 249/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 20 лютого 2018 року заявник ТОВ ФК Довіра та Гарантія набуло права вимоги стягнення із боржника ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором № 004-29153-040213, укладеним 04 лютого 2013 року між останнім і Банком, суд дійшов висновку, що заява Товариства про заміну сторони є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 13, 259, 260, 442, 446 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву задовольнити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство Дельта Банк на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та гарантія () у цивільній справі № 361/8494/14-ц про стягнення із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості за кредитним договором № 004-29153-040213.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.