Справа № 214/760/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 жовтня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № KRKORX10430364 від 09.12.2006 року у розмірі 304479,37 грн., яка складається з наступного: 276751,07 грн. індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 27728,30 грн. - 3% річних від простроченої суми; судові витрати у розмірі 4567,19 грн. судовий збір.

В обґрунтування позову наводить наступне. Відповідно до укладеного договору № KRKORX10430364 від 09.12.2006 року ОСОБА_1 09.12.2006 року отримав кредит у розмірі 8745.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання з вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавец зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу від 23.07.2013 року було задоволено стягнути заборгованість у розмірі 98 614,74 грн. станом на 28.02.2013 р. Відповідно до ст. 526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України: зобов`язання припиняються його виконанням. проведеним належним чином, а не в силу вже прийнятого рішення суду. Таким чином, винесення рішення Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу від 23.07.2013 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. На даний час рішення Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу від 23.07.2013 року не виконано боржником Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України: Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. У наведеній постанові коллегія суддів Великої Палати Верховного Суду погодилась 3 висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Сума заборгованості становить у розмірі 98614,74 грн та згідно якої нараховуються інфляційне збільшення та 3% річних. Оскільки, з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу від 23.07.2013 року, тобто за період з 09.12.2006 року по 28.02.2013 року, то за період після набрання законної сили рішення Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу від 23.07.2013 року, з 06.08.2013 по 19.12.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі 304 479.37 грн., яка складається з наступного: - 276 751,07 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; - 27 728,30 грн. 3% річних від простроченої суми. У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно змісту позовної заяви в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного розгляду справи.

У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно змісту позовної заяви в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надав, відзиву на подав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: рішення суду (а.с. 7), розрахунок заборгованості (а.с. 8-10), виписка (а.с.11), анкета позичальника (а.с. 12), умови надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с. 13-16), виписка (а.с. 19), статут (а.с. 20-21), витяг (а.с. 22).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом:рішення суду (а.с. 7),так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги.

Суд вважає належними доказами: анкету позичальника (а.с. 12), умови надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с. 13-16), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме укладення кредитного договору, умови надання кредиту, порядок його погашення, користування кредитними коштами.

Суд вважає належними доказами: виписку (а.с. 19), статут (а.с. 20-21), витяг (а.с. 22), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме підстави здійснення позивачем діяльності щодо надання банківських послуг.

Суд вважає належним доказом розрахунок заборгованості (а.с. 8-10), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме суму заборгованості, згідно якої нараховується індекс інфляції та 3% річних. .

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази, які визнані належними, допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази, які визнані допустимими та належними, є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № KRKORX10430364 від 09.12.2006 року ОСОБА_1 09.12.2006 року отримав кредит у розмірі 8745.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.07.2013 року з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованістьза договором № KRKORX10430364 від 09.12.2006 у розмірі 98 614,74 грн. станом на 28.02.2013 року, що вбачається з рішення (а.с. 7).

Вказане рішення набрало законної сили та на момент звернення банку до суду з цим позовом залишається невиконаним.

Оскільки з відповідача було стягнено заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.07.2013 року, тобто за період з 09.12.2006 року по 28.02.2013 року, то за період після набрання законної сили рішення Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу від 23.07.2013 року, з 06.08.2013 по 19.12.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі 304 479.37 грн., яка складається з наступного: 276 751,07 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 27 728,30 грн. - 3% річних від простроченої суми, що вбачається з розрахунку (а.с. 8-10).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 6 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) дійшла висновку, що системне тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України у їх взаємозв`язку дає підстави для висновку, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоча і існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном.

Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, отже кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на захист в судовому (примусовому) порядку вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України висновки, що викладені у постановах Верховного Суду, виходячи з досліджених матеріалів справи, суд не може вважати зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № KRKORX10430364 від 09.12.2006 року натуральним зобов`язанням, оскільки рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.07.2013 року у справі № 214/3608/13-ц, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № KRKORX10430364 від 09.12.2006 року в сумі 98 614,74 грн., тобто вимога АТ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитом вже захищена у судовому (примусовому) порядку.

Суд зазначає, що вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення інфляційних втрат за період після набрання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.07.2013 року законної сили, тобто з 06.08.2013 року по 19.12.2022 року складає 304 479,37 грн., з яких 276 751,07 грн.- індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 27 728,30 грн. 3% річних від простроченої суми ( розрахунок яких додано до позовної заяви а.с. 8-10) є доведеними та не спростованими відповідачем.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування? ?статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення").

У разі, якщо погашення боргу не відбувалося, правильним є розрахунок, згідно з яким залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць розрахункового періоду перемножений послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та поділений на 100 %. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, віднімається основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Відповідач не надав доказів на спростування заявлених позовних вимог та не скористався своїм правом надати суду відзив на позовну заяву, у відповідності до ст. 178 ЦПК України. Також не надано відповідачем й заяви про застосування до виниклих правовідносин наслідків спливу строків позовної давності.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, суд зазначає про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в розмірі 304 479,37 грн., з яких 276 751,07 грн.- індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 27 728,30 грн. 3% річних від простроченої суми.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 4 567,19 грн.

Керуючись ст.ст.525, 526, 610,625 ЦК України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 228, 258-260, 263-265, 274, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1-д, заборгованість за кредитним договором № KRKORX10430364 від 09.12.2006 року у розмірі 304479,37 грн., яка складається з: 276751,07 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 27728,30 грн. - 3% річних від простроченої суми.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1-д, витрати по сплаті судового збору в сумі 4 567,19 грн.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов