Справа № 509/5617/22
19 червня 2023 року смт Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Бочарова А.І.
при секретарі Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Овідіополь цивільну справу за позовом
про звільнення спадкового майна з-під арешту,-
28 грудня 2022 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 . Даний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серія серія НОМЕР_1 , виданого 15.02.2022 року Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 95.
Так, через заборону відчуження об`єктів нерухомого майна, накладена на спадкове майно, нотаріус не має можливості видати позивачці свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. Таким чином, наявність заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, за відсутності правових підстав для цього порушує її право приватної власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також отримати спадок.
Таким чином вона просить суд звільнити з-під арешту майно померлої ОСОБА_3 , а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 33,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який накладено Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою 21.03.2009 року за № 8567543 на підставі договору купівлі-продажу № 1545 від 18.09.2001 року.
Позивачка у судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву, в якій зазначила про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась на веб-сайті суду через оголошення про виклик особи,зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, про причини неявку суду не повідомила.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як встановлено ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Як закріплено ст. 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Так судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 15.02.2022 року Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 95.
З огляду договору купівлі-продажу від 18.09.2001р. арешт на квартиру, що належала спадкодавцю ОСОБА_3 був накладений у зв`язку з розстрочкою платежу, Однак на звороті вказаного договору продавцем ОСОБА_2 виконаний запис про розрахунок з ОСОБА_3 та що претензій вона не має.
Отже з огляду на таке, вбачається, що накладення арешту Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою та реєстрація відомостей в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в 2009 році не відповідає чинному законодавству України.
Так, через арешт нерухомого майна, накладений на спадкове майно, нотаріус не має можливості видати позивачці свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. Таким чином, наявність арешту об`єктів нерухомого майна, за відсутності правових підстав для цього порушує її право приватної власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також отримати спадок.
Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої У країна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону з своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до вимог ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії зокрема накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації.
Згідно п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. N 296/5 нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.
Таким чином, накладення арешту на нерухоме майно та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, порушує права позивачки, як спадкоємця та позбавляє її можливості оформити спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що є неприпустимим, а тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, законні, і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 247, 265-268 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 328, 386, 391 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення спадкового майна з-під арешту - задовольнити.
Звільнити з-під арешту майно померлої ОСОБА_3 , а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 33,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який накладено Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою 21.03.2009 року за № 8567543 на підставі договору купівлі-продажу № 1545 від 18.09.2001 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.І. Бочаров