Справа № 685/1155/23
Провадження № 2/685/200/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року смт Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теофіполі

справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теофіпольської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування,

встановив:

позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка є їх матір`ю. До складу спадкового майна входить житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому спадкодавиця проживала, вільно ним користувалася та розпоряджалася, однак правовстановлюючих документів не виготовила. Зазначений житловий будинок з господарським будівлями та спорудами був збудований в 1974 році їх бабою ОСОБА_4 , яка була єдиним власником житлового будинку, однак за життя свідоцтва про право власності на нього отримати не встигла. Після смерті ОСОБА_4 07.02.1978 спадкова справа не відкривалася, спадщину прийняв її син ОСОБА_5 (батько позивачів), як єдиний спадкоємець за законом, оскільки фактично вступив у володіння житловим будинком та господарськими спорудами. Після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не відкривалася, спадщину прийняла ОСОБА_3 (мати позивачів), оскільки постійно проживала з ним до дня смерті. Після смерті ОСОБА_3 відкрита спадкова справа і їм видані свідоцтва про право на спадщину. Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок. У зв`язку з цим, просили позов задовольнити та визнати за ними по кожному права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Позивачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, подали заяви про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник в судове засідання не з`явилася, подала відзив на позовну заяву в якому просить розгляд справи проводити у її відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивачі є її дітьми та спадкоємцями за заповітом, що підтверджується свідоцтвом про народження позивачів, свідоцтвом про шлюб ОСОБА_2 , довідкою приватного нотаріуса від 17.08.2022 №102/01-16, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 11.10.2023 року та довідки приватного нотаріуса 17.08.2022 №102/01-16 в її провадженні відкрита спадкова справа №146/2021 за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 . Спадкоємцями за заповітом на житловий будинок є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом неможливо, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок АДРЕСА_1 . Згідно з технічним паспортом на будинок АДРЕСА_1 , він побудований у 1974 році. Згідно з витягом з погосподарських книг за 2011-2021 роки у господарстві АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 була головою домогосподарства, а з 1991-2010 роки вона проживала у домогосподарстві з чоловіком ОСОБА_5 , який був головою домогосподарства, житловий будинок до комунальної власності не належить. ОСОБА_5 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) був сином ОСОБА_4 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвами про смерть. Відповідно до витягів з погосподарських книг за 1974-1990 роки у господарстві АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 голова домогосподарства, після її смерті головою домогосподарства був її син ОСОБА_5 . Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру спадкові справи після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні.

Ч.1 ст.182 ЦК України, передбачає обов`язкову державну реєстрацію права на нерухомі речі. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону.

Відповідно до ст 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ст. 1233, 1236 ЦК України визначають, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому та скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Судом встановлено, що згідно з технічним паспортом житловий будинок АДРЕСА_1 побудований у 1974 році.

У 1974 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які зокрема визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що на момент смерті, тобто на момент відкриття спадщини, спадкодавцеві ОСОБА_3 належало право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , тому враховуючи, що позивачі є спадкоємцями померлої за заповітом, позов необхідно задовольнити.

Виходячи з наведеного, керуючись ч.1 ст. 182, 328, 1218, 1233, 1238 ЦК України, ст. 12, 81, 89, 263 ЦПК України, районний суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теофіпольської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 право власності на житлового будинку садибного типу АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, який складається з житлового будинку «А1» площею 74,1 кв м, прибудови «а» площею 15,6 кв м, хліва «Б» площею 52,2 кв м, хліва «В» площею 22,7 кв м, льоху «Г» під «В» площею 10,9 кв м.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 право власності на житлового будинку садибного типу АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, який складається з житлового будинку «А1» площею 74,1 кв м, прибудови «а» площею 15,6 кв м, хліва «Б» площею 52,2 кв м, хліва «В» площею 22,7 кв м, льоху «Г» під «В» площею 10,9 кв м.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30 днів після проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуюча