Справа № 216/299/23
Провадження 2-о/216/52/23
УХВАЛА

Іменем України

28 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Чирського Г.М.,

за участю секретаря судового засідання: Корнєвої Ю.В.,

заявниці - ОСОБА_1 , представника заявниці, адвоката - Галич Т.А.,

представника заінтересованої особи - Реутової І.Л., Романюка В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 м. Кривий Ріг цивільну справу в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту постійного проживання на території України матері станом на 24.08.1991 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідною заявою, в якій просила встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Україні, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ; встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України станом на 24 серпня 1991 року. Встановлення вказаного факту необхідне заявникці для набуття громадянства України, оскільки органи ДМС України своєю відповіддю відмовили в порушенні вказаної процедури через відсутність права на набуття громадянства України.

Ухвалою суду від 16.01.2023 року заяву прийнято до розгляду, постановлено справу розглядати в порядку окремого провадження.

Заявниця ОСОБА_1 , її представник у судовому засіданні заяву підтримали із зазначених вище підстав, наполягаючи на її задоволенні.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, оскільки, відсутні достатні докази щодо дійсного постійного проживання матері ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 р., а також, що встановлення вказаних фактів не забезпечить заявнику можливості набути громадянства України, тому як матір заявниці на момент смерті була громадянкою Азербайджану, а відомості про батька відсутні в будь-яких правовстановлюючих документах. Обраний заявником спосіб захисту не забезпечить їй можливість отримати документ щодо громадянства України та внести відповідні відомості в актові записи громадянського стану.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Стаття 55 Конституції України закріплює право кожної особи на судовий захист. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18, від 08 листопада 2019 року у справі №161/853/19, від 27 березня 2019 року у справі №569/7589/17.

Суд залишає заяву без розгляду якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до частини першої статті 135 СК України запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою) і можуть бути подані матір`ю дитини, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Згідно ч.6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 просить встановити факт, що вона є рідною дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Україні, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Обґрунтовуючи заявлені вимоги, заявник послалася на те, що встановлення даного факту необхідне для оформлення належності до громадянства України та отримання паспорту громадянки України.

Згідно Свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 13.08.2022 року, вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , її матір`ю записана « ОСОБА_2 », громадянство якої не зазначено. В графі батько запис відсутній.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 знають як доньку ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.03.1980 року ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис 1995, його батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради № 208/2 від 20.11.2002 року над малолітньою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , була встановлена опіка з боку баби ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27.02.2018 року ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 25.08.2004 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , актовий запис № 1130.

Але, під час судового розгляду представник заінтересованої особи заперечив зазначені обставини, тому як встановлення факту батьківства тягне за собою певні юридичні наслідки у вигляді набуття дитини по відношенню до батька, факт батьківства з яким просить встановити заявник, відповідних прав, у даному випадку прав на оформлення належності до громадянства України та отримання паспорту громадянки України.

При цьому, відповідно до пункту 2.13. та пункту 2.16.16 розділу II Правил внесення змін до актовий записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №69/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду; висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичного представництва чи консульської установи України; за наявності заяви матері та батька дитини про визнання батьківства в актовий запис про народження, який складено відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, уносяться відомості про батька, змінюється по батькові дитини і, на бажання батьків, змінюється її прізвище.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що факт встановлення того, що ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_3 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви та долучених до неї доказів встановлено, що в даному випадку існує спір про право, яке залежить від доведеності сторонами визнання батьківства, надання відповідних доказів, що може бути встановлено лише у позовному провадженні на виконання ст.. ст. 125 ч.2, 128 Сімейного Кодексу України, тому, заява підлягає залишенню без розгляду в частині встановлення факту, що ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Україні, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Керуючись п. 6 ст.294, ст. ст. 293, 315 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, - залишити без розгляду в частині встановлення факту, що ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина Україні, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернення до суду з позовом для визнання батьківства в порядку цивільного судочинства, у відповідності до ст. ст. 125 ч.2, 128 Сімейного Кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в 15-денний строк з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.М.Чирський