Справа № 461/2594/23
Провадження № 2-н/461/434/23
УХВАЛА

Іменем України

25.04.2023 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду міста Львова Радченко В.Є., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (адреса: 79039, м.Львів, вул. Шевченка, буд.111А, ) про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) заборгованості за спожитий природний газ,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

П.8 ч.1 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з боржника ОСОБА_1 .

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пункт 13 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначає, що споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач;

Пункт 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначає, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» подаючи до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ додає до своєї заяви платіжне доручення, що підтверджує сплату судового збору; розрахунок; копію типового договору постачання природного газу побутовим споживачем; копію довіреності; копію свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю.

Проте в матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2 .

Крім цього, Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» не надало суду належних документів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_3

Відповідно до отриманої судом довідки з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_1 зареєстрований за іншою адресою. Тобто існує спір про право.

Частиною 8 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Згідно з ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» не повертається.

Керуючись ст.163- 166,258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (адреса: 79039, м.Львів, вул. Шевченка, буд.111А, ) у видачі судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) заборгованості за спожитий природний газ.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвала суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є.Радченко