ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/1695/21 Номер провадження 22-ц/814/93/23Головуючий у 1-й інстанції Янцовська Т.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою АТ КБ «Приватбанк» на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2022 року (час ухвалення судового рішення з 13:31:40 до - час не зазначений; дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача і стягнення грошових коштів,

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив ухвалити рішення, яким стягнути із АТ КБ «Приватбанк» на його користь 1 578 730,28 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що він є вкладником АТ КБ «ПриватБанк» згідно з договорами: № SAMDN0784 від 20.07.2012 року на суму 120 000,00 грн; № SAMD0426 від 22.02.2013 року на суму 200 000,00 грн; № SAMD17666 від 24.04.2013 року на суму 250 000,00 грн; № SAMD56454 від 22.04.2013 року на суму 250 000,00 грн. Крім того, на поточному рахунку НОМЕР_1 обліковується заборгованість у сумі 451 722,91 грн. Вищевказані договори укладені позивачем у відділенні №20 Севастопольської філії банку АТ КБ «ПриватБанк» (п. Кача, АР Крим). Наявність грошових коштів на депозитних та карткових рахунках підтверджується довідкою № 24882893 від 05.05.2014 року. З метою отримання власних грошових коштів, які були передані відповідачу та процентів згідно з умовами укладених між сторонами договорів, позивач неодноразово звертався до відповідача щодо їх повернення. До теперішнього часу відповідачем не повернуто вкладені позивачем кошти та не надано належних пояснень щодо врегулювання даного питання. У відповідь на неодноразові звернення відповідач повідомляв, що оскільки кошти вносилися у банківському відділенні на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією, цей факт позбавляє банк можливості перевірити вимоги вкладника та виконати умови договорів.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2022 року позов задоволений.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу від 20.07.2012р. №SAMDN0784 в розмірі 121 564 (сто двадцять одна тисяча п`ятсот шістдесят чотири) грн 93 коп., за договором банківського вкладу від 22.02.2013р. №SAMDN0426 в розмірі 300 845 (триста тисяч вісімсот сорок п`ять) грн 73 коп., за договором банківського вкладу від 22.04.2013р. №SAMDN6454 в розмірі 370 040 (триста сімдесят тисяч сорок) грн 00 коп., за договором банківського вкладу від 24.04.2013 р. №SAMDN7666 в розмірі 334 556 (триста тридцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) грн 71 коп., заборгованість, яка обліковується на поточному рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 451 722 (чотириста п`ятдесят одна тисяча сімсот двадцять дві) грн 91 коп., а всього - 1 578 730 (один мільйон п`ятсот сімдесят вісім тисяч сімсот тридцять) гривень 28 коп.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк`на користь Держави судовий збір у розмірі 157 87,00 гривень.

Додатковим рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2022 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 14 500 грн витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі на рішення суду по суті спору АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції у порушення вимог ст.49 ЦПК України прийняв до провадження і розглянув по суті заяву позивача про збільшення позовних вимог, а саме вимогу про стягнення коштів за договором банківського рахунку № НОМЕР_1 , у якій змінено як підстави, так і предмет позову.

Суд зробив хибний висновок, що відповідачем по заявленим вимогам є АТ КБ «Приватбанк», тоді як наданими у справу доказам підтверджено, що за мовчазної згоди позивача як кредитора відбулася заміна боржника у зобов`язанні на ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон».

Суд не врахував вимоги ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» і стягнув із банка судовий збір на користь Держави 11 350 грн.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 21.04.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу на рішення суду по суті спору слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право змінити рішення суду першої інстанції у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.07.2012 р. між ОСОБА_1 і ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір № SAMDN0784 на оформлення вкладу «Депозит + 12 міс.» на суму 120 000,00 гривень під 17% річних до 20.07.2013 р. Відповідачем відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_2 для перерахування вкладу.

22.02.2013 р. між ОСОБА_1 і ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір № SAMDN0426 на оформлення вкладу «Депозит + на 12 міс.» на суму 200 000,00 гривень під 18% річних по 22.02.2014 р. включно. Відповідачем відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_3 для перерахування вкладу.

22.04.2013 р. між ОСОБА_1 і ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір № SAMDN6454 на оформлення вкладу «Депозит Плюс на 12 міс.» на суму 250 000,00 гривень під 18% річних по 22.04.2014 р. включно. Відповідачем відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_4 для перерахування вкладу.

24.04.2013 р. між ОСОБА_1 і ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір № SAMDN7666 на оформлення вкладу «Депозит Плюс на 12 міс.» на суму 250 000,00 гривень під 18% річних по 24.04.2014 р. включно. Відповідачем відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_5 для перерахування вкладу.

На виконання умов договору позивачем 20.07.2012 р. згідно квитанції № 1 від 20.07.2012 з власного рахунку, відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк», перераховано кошти в сумі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень на рахунок № НОМЕР_2 , призначення платежу: «до вкладу договір № SAMDN0784».

Крім того, позивачем 22.02.2013 р. згідно квитанції № 5 від 22.02.2013 р. з власного рахунку, відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк», перераховано кошти в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень на рахунок № НОМЕР_3 , призначення платежу: «до вкладу договір № SAMDN0426».

Також позивачем 22.04.2013 р. згідно платіжного доручення № від 22.04.2013 р. з власного рахунку, відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк», перераховано кошти в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень на рахунок № НОМЕР_4 , призначення платежу: «до вкладу договір № SAMDN6454».

24.04.2013 р. позивачем згідно платіжного доручення № від 24.04.2013 р. з власного рахунку, відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк», перераховано кошти в сумі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень на рахунок № НОМЕР_5 , призначення платежу: «до вкладу договір № SAMDN7666».

Укладення договорів банківського вкладу та внесення позивачем грошових коштів на депозитні рахунки АТ КБ «ПриватБанк» визнається та підтверджується договором від 20.07.2012 р. № SAMDN0784 та квитанцією № 1 від 20.07.2012 р., договором від 22.02.2013 р. № SAMDN0426 та квитанцією № 5 від 22.02.2013 р., договором від 22.04.2013 р. № SAMDN6454 та платіжним дорученням № від 22.04.2013 р., договором від 24.04.2013 р. № SAMDN7666 та платіжним дорученням № від 24.04.2013 р., а також довідкою № 24882893 від 05.05.2014 р. виданою начальником департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно довідки № 24882893 від 05.05.2014 р., виданої начальником департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» Чорним А.В., станом на 05.05.2014 р. сума коштів по договору від 20.07.2012 р. № SAMDN0784 складає 121 564,93 грн., по договору від 22.02.2013 р. № SAMDN0426 сума коштів складає 300 845,73 грн., по договору від 22.04.2013 р. № SAMDN6454 сума коштів складає 370 040,00 грн., по договору від 24.04.2013 р. № SAMDN7666 сума коштів складає 334 556,71 грн.

Згідно довідки № 24882893 від 21.07.2014 р., виданої начальником департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» Чорним А.В., станом на 21.07.2014 р. сума заборгованості, яка обліковується на поточному рахунку № НОМЕР_1 складає 451 722,91 грн.

17.11.2014 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ Фінансова компанія «Фінілон» укладено договір про переведення боргу з подальшим укладенням 18.11.2014 р. Додаткової угоди до цього договору. Відповідно до умов договору електронний Додаток №1 містить перелік депозитних договорів та договорів банківського обслуговування, за якими було здійснено переведення боргу на ТОВ ФК «Фінілон», в тому числі і по договорах які укладалися з позивачем.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач надав згоду на переведення боргу на ТОВ ФК «Фінілон», а тому саме АТ КБ «ПриватБанк» є боржником за договором банківського вкладу та належним відповідачем у справі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання апеляційного суду рішення суду першої інстанції відповідає наведеним вимогам закону.

Дотримання судом вимог ст.49 ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року (справа № 664/3076/19) викладені такі висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах.

«Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовної якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Статтею 49 ЦПК України визначено процесуальні права та обов`язки сторін. Частиною другою статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Частиною третьої даної статті визначено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Позовні вимоги у збільшеній його частині пов`язані як з предметом, так і з підставами позову в первісній редакції».

Як убачається з матеріалів справи, у позові (т.1 а.с.5) заявлена вимога про стягнення із банку грошових коштів у сумі 1 127 007,37 грн, які розміщені на чотирьох рахунках банка.

Отже, предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення коштів, підставою заявлених вимог є невиконання банком обов`язку з повернення коштів після закінчення дії строку договорів.

До першого підготовчого судового засідання позивач подав заяву про збільшення вимог (т.1 а.с.70), у якій просив додатково з тих же підстав - невиконання банком обов`язку з повернення коштів, стягнути із банка грошові кошти у сумі 451 722,91 грн, які обліковуються на рахунку № НОМЕР_1 .

Суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що позивачем у межах строку, визначеного ст.49 ЦПК України, подана заява саме про збільшення позовних вимог, оскільки підстава заявленої вимоги залишилася незмінною - невиконання банком договірного обов`язку з повернення коштів.

Заміна боржника у зобов`язанні, належний відповідач по пред`явленим вимогам.

У постанові ВС від 23 листопада 2022 року (справа № 757/8242/20 з подібними фактичними обставинами і відповідними правовідносинами) викладений такий правовий висновок щодо застосування норми права у спірних правовідносинах.

«Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 175/4055/19 (провадження № 61-11318св20) зазначено, що «законодавець встановлює обмеження на заміну боржника у зобов`язанні поза волею кредитора. Такий підхід має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника. Необхідність отримання згоди кредитора на переведення боргу зумовлена тим, що особа боржника завжди має істотне значення для кредитора. При вступі в договірні відносини, кредитор розраховував на отримання виконання з огляду на якості конкретного боржника (здатність виконати обов`язок, платоспроможність, наявність у боржника майна тощо). Для породження переведенням боргу правових наслідків необхідним є існування двох складових: по-перше, вчинення договору (двостороннього правочину) між новим та первісним боржниками, причому такий правочин має вчинятися у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання; по-друге, надання кредитором згоди на переведення боргу. Відсутність згоди кредитора на переведення боргу не зумовлює нікчемності договору про переведення боргу між новим та первісним боржниками. Відсутність згоди кредитора на переведення боргу свідчить, що договір про переведення боргу між новим та первісним боржниками не породив правових наслідків для кредитора, тобто не відбулося переведення боргу».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 листопада 2021 року у справі № 757/45304/19-ц (провадження № 61-3221св21) зроблено висновок, що «з огляду на те, що договір між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 укладено у письмовій формі, він містить умови про їх двостороннє волевиявлення, передбачені статтею 205 ЦК України положення про мовчазну згоду не можуть бути застосовні до правовідносин сторін у цій справі. Банк не довів, що такий договір було укладено зі згоди вкладника ОСОБА_1 , що було його процесуальним обов`язком відповідно до статей 12, 81 ЦПК України. Аналогічний за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 757/61159/19-ц, від 22 вересня 2021 року у справі № 757/64382/17».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року в справі № 757/34314/18-ц (провадження № 61-7121св21) зазначено, що «доводи касаційної скарги про те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, оскільки 17 листопада 2014 року між ним та ТОВ «ФК «Фінілон» укладений договір, за умовами якого товариство стало боржником за договором банківського вкладу, є безпідставними, оскільки відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 надала згоду на переведення боргу на ТОВ «ФК «Фінілон», а тому саме АТ КБ «ПриватБанк» є боржником за договором банківського вкладу та належним відповідачем у справі, що узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі № 729/887/19 (провадження 61-14093св20), від 20 жовтня 2021 року у справі № 201/8704/19 (провадження № 61-16655ск21) та від 17 листопада 2021 року у справі № 755/17323/19 (провадження № 61-436св21) у подібних правовідносинах».

У межах розгляду цієї справи Банк, обґрунтовуючи доводи про належного відповідача по пред`явленим вимогам, аналогічним чином посилався на те, що договір про заміну боржника у спірних договорах був опублікований на сайті банку з визначенням кредиторам строку для подання своїх заперечень, оскільки позивач заперечень не подав банк оцінив цей факт як мовчазну згоду на заміну боржника, проте, як слідує із наведених висновків суду касаційної інстанції, це не можна розцінювати як отримання згоди кредитора у розумінні ст.520 ЦК України.

Визначення судом першої інстанції розміру судового збору, який підлягає стягненню із відповідача на користь Держави.

Відповідно пп. 2 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», чинного станом на день подачі позову до суду, ставка судового збору, яка підлягала сплаті за подачу позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем складала 1 відсоток ціни позову (15 787,30 грн), але не менше 04, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11 350 грн).

Отже, максимальний розмір судового збору, який мав бути сплачений за подання цього позову, становив 11 350 грн, тому слід погодитися з доводами апеляційної скарги в цій частині та змінити рішення суду першої інстанції у частині вирішення питання про судові витрати, а саме зменшити суму судового збору, що підлягає стягненню із АТ КБ «ПриватБанк» на користь Держави із 15 787 грн до 11 350 грн.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2022 року у частині вирішення питання про судові витрати змінити, а саме зменшити суму судового збору, що підлягає стягненню із АТ КБ «ПриватБанк» на користь Держави із 15 787 грн до 11 350 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 24 липня 2023 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов