печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Остапчук Т.В., при секретарі Гаманюк О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про виключення з реєстру боржників,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій просить визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) під час розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.04.2023 р. (щодо виключення інформації про нього як про боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, зобов`язати відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виключити з Єдиного реєстру боржників інформацію про ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 як про боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3.

У скарзі ОСОБА_1 зазначив, що 29.09.2017 р. постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у місті Києві Махової Д.А. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №757/45410/15-ц, виданого 07.08.2017 р. Печерським районним судом міста Києва, про звернення стягнення на предмет застави, а саме, транспортний засіб - автомобіль легковий Toyota Avensis (номер об`єкта НОМЕР_2 ), який нібито на праві приватної власності належав ОСОБА_1 .

Одночасно із відкриттям виконавчого провадження державним виконавцем Маховою Д.А. було стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 1 096 365, 89 грн. (п. 3 постанови).

03.10.2017 р. державним виконавцем було встановлено, що транспортний засіб за ОСОБА_1 не зареєстрований (знято з обліку 05.11.2015 р.; при цьому власне позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був прийнятий судом до розгляду 29.06.2016 р.). 26.12.2017 р. виконавчий документ у виконавчому провадженні НОМЕР_3 було повернуто стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

22.01.2020 р. ухвалою Печерського районного суду міста Києва задоволено скаргу ОСОБА_1 та визнано неправомірною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у місті Києві Махової Д.А. від 29.09.2017 р. про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 в частині стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 1 096 365,89 грн. та зобов`язано державного виконавця, в провадженні якого перебуває виконавче провадження НОМЕР_3, повторно розрахувати розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 .

Згідно листа відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 20697/3.1-23/ вх.22151/3-23 від 26.04.2023 р., «розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 повторно не розраховувався».

27.04.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із клопотанням (копія додається) про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників без відновлення виконавчого провадження (у виконавчому провадженні № НОМЕР_3).

Вказане звернення було проігнороване і станом на 12.05.2023 р. жодної відповіді на нього надано не було.

Представник скаржника ОСОБА_2 та скаржник ОСОБА_1 подали заяви про розгляд скарги у їх відсутність, свої вимоги підтримали.

Представник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, відзив на скаргу не надано.

Представник стягувача ААТ «Райффайзен Банк в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, відзив на скаргу не надано.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України особи, які приймають участь у справі були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Заяв про відкладення розгляду справи та пояснення причини неявки в судове засідання від Подільського РВ ДВС у м. Києві не надходило.

Відповідно до ст.450 ч.2 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу ДВС, що були належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду скарги.

Беручи до уваги дані вимоги закону, враховуючи повторну неявку представника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання, неподання ним відзиву, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому розгляд справи проведений за відсутності представника.

Суд, встановивши обставини справи та перевірвиши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Суд встановлено, що 29.09.2017 р. постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у місті Києві Махової Д.А. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №757/45410/15-ц, виданого 07.08.2017 р. Печерським районним судом міста Києва, про звернення стягнення на предмет застави, а саме, транспортний засіб - автомобіль легковий Toyota Avensis (номер об`єкта НОМЕР_2 ), який нібито на праві приватної власності належав ОСОБА_1 .

Одночасно із відкриттям виконавчого провадження державним виконавцем Маховою Д.А. було стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 1 096 365, 89 грн. (п. 3 постанови).

03.10.2017 р. державним виконавцем було встановлено, що транспортний засіб за ОСОБА_1 не зареєстрований (знято з обліку 05.11.2015 р.; при цьому власне позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був прийнятий судом до розгляду 29.06.2016 р.). 26.12.2017 р. виконавчий документ у виконавчому провадженні НОМЕР_3 було повернуто стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

22.01.2020 р. ухвалою Печерського районного суду міста Києва задоволено скаргу ОСОБА_1 та визнано неправомірною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у місті Києві Махової Д.А. від 29.09.2017 р. про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3 в частині стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 1 096 365,89 грн. та зобов`язано державного виконавця, в провадженні якого перебуває виконавче провадження НОМЕР_3, повторно розрахувати розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 .

Згідно листа відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 20697/3.1-23/ вх.22151/3-23 від 26.04.2023 р., «розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 повторно не розраховувався».

27.04.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із клопотанням (копія додається) про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників без відновлення виконавчого провадження (у виконавчому провадженні № НОМЕР_3).

На вказане звернення станом на 12.05.2023 р. жодної відповіді надано не було.

Стаття 447 ЦПК України регламентує, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Заявник звернувся до суду у встановлений законом строк.

Судом встановлено, що на момент розгляду скарги постанова державного виконавця від 29.09.2017 р. в частині визначення розміру виконавчого збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , скасована судом, а новий розмір цього збору не визначався, станом на сьогоднішній день у ОСОБА_1 відсутня будь-яка заборгованість зі сплати виконавчого збору. При цьому виконавчий документ (виконавчий лист №757/45410/15-ц, виданий 07.08.2017 р. Печерським районним судом міста Києва) було повернуто стягувачу 26.12.2017 р. і повторно він до виконання не пред`являвся (боржник не отримував копії постанови про прийняття його до виконання).

Відповідно до п. 23 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція №512/5), за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено.

Відповідно до ч. 2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За встановлених обставини, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.453 ЦПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258-260, 261, 353, 354, 447-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про виключення з реєстру боржників, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) під час розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.04.2023 р. (щодо виключення інформації про нього як про боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3.

Зобов`язати відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виключити з Єдиного реєстру боржників інформацію про ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 як про боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.В. Остапчук