ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/149/23 Номер провадження 22-ц/814/3962/23Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Чемерис А.К.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільнусправу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край»

на рішення Гадяцького районного суду м. Полтави від 12 червня 2023 року, ухвалене суддею Макксименко Л.В., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати, інфляційних витрат, 3% річних) та розірвання договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Рой І.В. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати, інфляційних витрат, 3% річних) та розірвання договору оренди землі, в якому просила суд стягнути заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою, кадастровий номер :00:002:0136, за 2022 рік у розмірі 11 575,00 грн.; 3 % річних (за просторочення виплати орендної плати за 2021 рік) у розмірі 277,00 грн. та інфляційні втрати (за прострочення виплати орендної плати за 2021 рік) у розмірі 2 876,00 грн., розірвати договіор оренди землі б/н від 09.09.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідністю «Агро-край» відносно передачі в оренду ТОВ « Агро-Край» земельної ділянки (кадастровий номер :00:002:0136) загальною площею 2,7769 га, що знаходиться на території Лютенської (колишньої Рашівської) сільської ради Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 16.10.2015 р., номер запису про інше речове право: 11627372; вирішити питання розподілу понесених судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_1 має у приватній власності земельну ділянку площею 2,7769 га, яка розташована на території Рашівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. 09.09.2015 року між ОСОБА_1 (орендодавцем) та ТОВ «Агро-Край» (орендарем), з урахуванням додаткових угод від 09.09.2015 року, 01.01.2018 року до договору оренди, укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,7769 га (рілля), кадастровий номер :00:002:0136, яка знаходиться на території Лютенської (колишньої Рашівської) сільської ради Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області. Відповідно до додаткової угоди № б/н від 01.01.2018 року до договору оренди землі зі згоди орендодавця, яка виражається шляхом підписання даного договору, орендар передав, а новий орендар приймав на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорі оренди, де новий орендар ТОВ «Агро-Край». За умовами договору оренди землі з врахуванням додаткових угод, договір укладено на 07 років. Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Орендна плата вноситься у такі строки - до 31.12 поточного року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами. Відповідно до п. 5 договору оренди землі, з урахуванням додаткової угоди п 4.2., нормативно грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер :00:002:0136, становить 119 831,76 гривень. Відповідно додаткової угоди №б/н до договору оренди землі з 01.01.2019 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірв 12% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, кадастровий номер :00:002:0136, станом на 01.01.2018 року з урахуванням коефіцієнту індексації за рік оренди. Відповідно до п. 10 договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Відповілно до п. 11 договору оренди землі, орендна плата вноситься до 31.12. поточного року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами. Підпунктом 28 договору оренди землі передбачено, орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату. Вказує, що відповідач у порушення строку та обо`язку, передбачених договором оренди землі, не здійснив внесення на користь позивача суми орендної плати за 3021 рік (невчасна оплата) та 2022 рік. Крім того, невиконання ТОВ «Агро-Край» власного договірного грошового зобов`язання перед позивачем у вигляді невнесення розміру орендної плати за отримані у користування сільськогосподарські угіддя за 2021 та 2022 роки передбачає відповідальність, встановлену умовами договору оренди землі, а саме: п. 14. - у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої своєчасно суми за кожний день прострочення. Також за приписами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

12.05.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рой І.В. надала суду першої інстанціїуточнений розрахунок щодо стягнення 3% річних за прострочку виплати орендної плати за 2021 рік у розмірі 270,19 грн. та інфляційних втрат за прострочку виплати орендної плати в сумі 2 876,30 грн за 2021 рік, за 2022 рік борг по орендній платі - 11575,00 грн. (а.с. 79).

Рішенням Гадяцького районного суду м. Полтави від 12 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ "Агро-Край" про стягнення коштів (орендної плати, інфляційних витрат, 3% річних) та розірвання договору оренди землі - задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :00:002:0136 за 2022 рік у розмірі 11 575 грн., 3 % річних за прострочку виплати орендної плати за 2021 рік у розмірі 270,19 грн. та інфляційні втрати за прострочку виплати орендної плати за 2021 рік у розмірі 2 876,30 грн. на загальну суму 14 721,49 грн.

Розірвано договір оренди землі б/н від 09 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідністю «Агро-край» відносно передачі в оренду ТОВ « Агро-Край» земельної ділянки (кадастровий номер :00:002:0136) загальною площею 2,7769 га, що знаходиться на території Лютенської (колишньої Рашівської) сільської ради Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 16.10.2015 р., номер запису про інше речове право: 11627372.

Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 2 147,20 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач у порушення строку та обов`язку, які передбачені договором оренди землі, своєчасно не здійснив внесення на користь позивача суми орендної плати за 2021 та не сплатив орендну плату за 2022 рік, що є підставою для задоволення позовної вимоги про розірвання договору оренди землі від 09.09.2015 року. Оскільки ТОВ «Агро-Край» має заборгованість по орендній платі перед ОСОБА_1 у розмірі 11 575,00 грн., яку не виплачує без поважних причин, тому суд першої інстанції в цій частині позовних вимог прийшов до висновку про їх задоволення, а також про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних за прострочення виплати орендної плати за 2021 рік у розмірі 270,19 грн. та інфляційних втрат за прострочення виплати орендної плати в сумі 2876,30 грн за 2021 рік. Суд першої інстанції не погодився з позицією відповідача щодо зменшення до розумного розміру неустойки, вважаючи, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковими до основного, залежать від основного зобов`язання і поділяє його долю, тобто, інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 року у справі №910/4590/19 та постанові КГС ВС від 23.03.2023 року у справі №920/505/22.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Край», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити в частині стягнення 3% річних, інфляційних витрат та витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вимога про розірвання договору оренди землі є недоцільною та безпідставною, оскільки на момент подачі позовної заяви договір оренди землі вже є припиненим, оскільки строк дії договору був до 09.09.2022 року і відповідно договірні відносини базуються, наразі, на підставі Закону №2145-ІХ (імперативна норма). Вказує, що позов про розірвання договору оренди землі належить до зобов`язально-правових способів захисту, оскільки між сторонами є договірні відносини, проте, у даному випадку вони є умовними і діють в силу закону, а не договору. Фактично неможливо розірвати те, що є нерозривним. Вказує, що відповідач як належний користувач завжди виконував свої обов`язки в частині виплати орендної плати вчасно. Проте, станом на сьогодні існують певні фінансові труднощі, які тягнуть за собою затримку у виплаті коштів орендавцям. Зазначає, що з 24.02.2022 року сторони договору вправі посилатися на введений воєнний стан (форс-мажор) з метою звільнення від відповідальності за невиконання його умов. Торгово-промислова палата України 24.02.2022 року засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію рф проти України, які до їх офіційного закінчення є надзивичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору, окремим податковим чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких стало неможливим у встановлий термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин. Посилається на те, що відповідач є сільськогосподарським підприємством, основним видом діяльності якого є вирощування с/г культур та отримання прибутку від його реалізації. Внаслідок триваючої війни та блокадів портів експорт с/г продукції є значно ускладненим, тому відповідач позбавлений можливості здійснювати оперативне відвантаження зерна, що призводить до відсутності у відповідача оборотних коштів. Просить суд звільнити його від відповідальності за порушення зобов`язання зі сплати заборгованості у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин. Також посилається на те, що суд може зменшити розмір неустойки до її розумного розміру із забезпеченням дотримання балансу інтересів сторін з урахуванням правового значення неустойки. Аналогічна позиція викладена у постанові Верхвного Суду від 30.03.2021 року у справі №902/538/18. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, то зазначає, що саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. При цьому, посилається на відповідні постанови Верховного Суду. Вказує, що до позовної заяви не додано підтверджуючих документів щодо оплати витрат на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Рой І.В. просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання до апеляційного суду 13.11.2023 року не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 26.10.2023 року судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на їх офіційні електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 124-126), заяв та клопотань від них про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 25.09.2023 року про призначення справи до апеляційного розгляду розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_1 передана у приватну власність земельна ділянка площею 2,7769 га, яка розташована на території Рашівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області (а.с. 19).

09.09.2015 року між ОСОБА_1 (орендодавцем) та ТОВ « Агро-Край» (орендарем), з урахуванням додаткових угод від 09.09.2015 року, 01.01.2018 року до договору оренди, укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,7769 га (рілля), кадастровий номер :00:002:0136, яка знаходиться на території Лютенської (колишньої Рашівської) сільської ради Миргородського (колишнього Гадяцького) району Полтавської області (а.с. 22-25).

Відповідно до додаткової угоди № б/н від 01.01.2018 року до договору оренди землі зі згоди орендодавця, яка виражається шляхом підписання даного договору, орендар передав, а новий орендар приймав на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорі оренди, де новий орендар ТОВ «Агро-Край», та внесені зміни щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки та орендної плати, яка становить 10 відсотків (а.с. 25).

За умовами договору оренди землі з врахуванням додаткових угод, договір укладено на 07 років. Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Орендна плата вноситься у такі строки - до 31.12 поточного року. Орендна плата вноситься на рахунок орендодавця або сплачується в іншій формі, погодженій сторонами.

Договір оренди землі обов`язково є платним. Розмір орендної плати є істотною умовою договору оренди землі.

Підпунктом 28 договору оренди землі передбачено, орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату.

Відповідно до п. 5 договору оренди землі, з урахуванням додаткової угоди п 4.2., нормативно грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер :00:002:0136 становить 119 831,76 гривень.

Відповідно до п. 9 договору оренди землі, з урахуванням п. 4.2. додаткової угоди, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 8% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9586,54 грн за рік оренди. З 01.01.2018 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 10 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що складає 11 983,17 грн за рік оренди.

Відповідно до п. 10 договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Судом першої інстанції встановлено, що орендна плата за 2021 рік була виплачена несвоєчасно лише 11.10.2022 року.

Орендна плата за землю за 2022 рік на день ухвалення рішення у справі взагалі не виплачена.

Стороною відповідача не додано жодних доказів, які б підтверджували сплату орендної плати за землю за 2022 рік.

За строками договору термін дії договору закінчився 09.09.2022 року, проте, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 року договори оренди землі вважаються поновленими без волевиявлення сторін на один рік. Таким чином термін дії спірного договору закінчується 09.09.2023 року.

Невиконання ТОВ «Агро-Край» власного договірного грошового зобов`язання перед позивачем у вигляді невнесення розміру орендної плати за отримані у користування сільськогосподарські угіддя за 2021 та 2022 роки передбачає відповідальність, встановлену умовами договору оренди землі, а саме: п. 14. - у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої своєчасно суми за кожний день прострочення.

При вирішення спору суд першої інстанції виходив з наступного.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 24 даного Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЗУ «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Закон України «Про оренду землі» визначає умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першоїстатті 15 Закону України «Про оренду землі»істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державноїта комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно зістаттею 31 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

На вимогу однієї із сторін договір відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Положеннями статей 24,25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Статтею 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням пункту «д» частини першоїстатті 141 ЗК України, а саме підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому вказано, що систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зістаттею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, аналіз змісту статей 24,25 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. При цьому факт несплати орендної плати стосується випадків як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі №912/1385/17 (провадження №12-201гс18) сформульовано такий правовий висновок, а саме враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017року в справі №6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі№ 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

Зазначений підхід до вирішення питання щодо можливості розірвання договору судом з підстави істотності допущеного орендарем порушення договору шляхом систематичної несплати орендної плати є сталим та підтверджується релевантною практикою суду касаційної інстанції. Зокрема, аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021року у справі №689/1101/18 (провадження №61-10292св20), від 27 жовтня 2021року у справі №573/1833/20 (провадження №61-7138св21), від 22 листопада 2021 року у справі №341/609/20 (провадження №61-10091св 21), від 24 листопада 2021року у справі №357/15284/18 (провадження №61-13518св21), від 08 грудня 2021року у справі №357/452/21 (провадження № 61-7721св21).

З метою забезпечення сталості та єдності судової практики суд першої інстанції під час ухвалення рішення у справі врахував правові висновки суду касаційної інстанції (ухвалені у подібних правовідносинах), наведені у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №587/111/15-ц (провадження №61-2856св18), від 12 червня 2019 року у справі №587/104/15-ц (провадження №61-6289св18), від 11 вересня 2019 року у справі №292/129/16-ц (провадження №61-6814св18), від 29 червня 2022 року у справі №484/4238/20 (провадження №61-10866св21)

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

По справі вбачається, що предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою, кадастровий номер :00:002:0136, за 2022 рік у розмірі 11 575,00 грн.; 3 % річних (за просторочення виплати орендної плати за 2021 рік) у розмірі 277,19 грн. та інфляційних втрат (за прострочення виплати орендної плати за 2021 рік) у розмірі 2 876,49 грн.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідач несвоєчасно сплатив позивачу орендну плату за 2021 та не сплатив орендну плату за 2022 рік, що є законною та обгрунтованою підставою для розірвання договору оренди.

Також суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача ТОВ «Агро-Край» на користь позивача ОСОБА_1 невиплаченої без поважних причин орендної плати за 2022 рік у розмірі 11 575,00 грн., 3 % річних (за просторочення виплати орендної плати за 2021 рік) у розмірі 277,19 грн. та інфляційних втрат (за прострочення виплати орендної плати за 2021 рік) у розмірі 2 876,49 грн. , оскільки відповідачем порушено строк виплати орендної плати за 2021 рік, яким є - до 31.12.2021 року, т.я. фактично орендна плата виплачена позивачу 19.10.2022 року, як встановлено рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області у справі №526/1406/22 та підтверджується платіжним дорученням від 11.10.2022 року (а.с. 27-28,71).

Як вбачається по справі, відповідачем не заперечуються розміри невиплаченої орендної плати за 2022 рік - 11 575,00 грн., 3 % річних (за просторочення виплати орендної плати за 2021 рік) - 277,19 грн. та інфляційних втрат (за прострочення виплати орендної плати за 2021 рік) - 2 876,49 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що вимога про розірвання договору оренди землі є недоцільною та безпідставною, оскільки на момент подачі позовної заяви договір оренди землі вже є припиненим, оскільки строк дії договору був до 09.09.2022 року і відповідно договірні відносини базуються, наразі, на підставі Закону №2145-ІХ (імперативна норма), то ці доводи не заслуговують на увагу з огляду на встановлені обставини судом першої інстанції щодо продовження дії договору оренди землі до 09.09.2023 року відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 року, згідно якого договори оренди землі вважаються поновленими без волевиявлення сторін на один рік.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач як належний користувач завжди виконував свої обов`язки в частині виплати орендної плати вчасно, але, станом на сьогодні існують певні фінансові труднощі, які тягнуть за собою затримку у виплаті коштів орендавцям, що з 24.02.2022 року сторони договору вправі посилатися на введений воєнний стан (форс-мажор) з метою звільнення від відповідальності за невиконання його умов, що відповідач є сільськогосподарським підприємством, основним видом діяльності якого є вирощування с/г культур та отримання прибутку від його реалізації, що внаслідок триваючої війни та блокадів портів експорт с/г продукції є значно ускладненим, тому відповідач позбавлений можливості здійснювати оперативне відвантаження зерна, що призводить до відсутності у відповідача оборотних коштів, то ці доводи не заслуговують на увагу та не є законною підставою для невиконання умов договору про оренду землі в частині здійснення орендної плати, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що у нього відсутні грошові кошти для виплати орендної плати, що він не здійснює діяльність на внутрішьому ринку та не отримує, відповідно, прибуток.

Доводи апеляційної скарги щодо звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання зі сплати заборгованості у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин не заслуговують на увагу з вище вказаних підстав. Порушення відповідачем строку виплати орендної плати за 2021 рік не підпадає під дію форс-мажорних обставин, бо відповідач до 31.12.2021 року повинен був її виплати згідно умов договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд може зменшити розмір неустойки до її розумного розміру із забезпеченням дотримання балансу інтересів сторін з урахуванням правового значення неустойки, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки розмір 3 % річних (за просторочення виплати орендної плати за 2021 рік) - 277,19 грн. та інфляційних втрат (за прострочення виплати орендної плати за 2021 рік) - 2 876,49 грн. є незначними та не перевищують розмір основного зобов`язання 11 575,00 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки згідно акту виконаних робіт №1 від 12.06.2023 року до договору про надання правової допомоги №б/н від 09.01.2023 року та переліку наданих юридичних послуг виконавцем адвокатом Рой І.В. всього у розмірі 5 000 грн., засвідченого підписом адвоката Рой І.В. та клієнта Кириченко О.В., про оплату клієнтом всієї суми наданих посдуг, а клієнт підтверджує факт оплати зазначеної грошової суми та відсутність будь-яких претензій щодо наданих адвокатом послуг (а.с. 81).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» - залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 12 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов