Справа № 145/244/21
Провадження № 2/145/360/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2023 р. смт. Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вальчука В.В. ,

при секретарі Крикливій М.С.,

за участі представника відповідача: Потьомкіна І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Тиврів, за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобетону» про визнання незаконним та скасування наказу №1 від 16.11.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» з позовними вимогами, які згодом змінили та просила суд :

Визнати дії ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» щодо притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани згідно наказу №1 від 16 листопада 2020р. дискримінаційними та незаконними, в тому числі і через відсутність її провини та скасувати цей наказ;

компенсувати ОСОБА_1 за рахунок відповідача всі судові витрати пов`язані з розглядом даної справи.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

Вона була прийнята на роботу до ПрАТ Гніванський завод спецзалізобетону», з 2005 року фактично працює транспортувальником підземної галереї. За весь період своєї трудової діяльності ніколи не порушувала трудової дисципліни, чесно та сумлінно дотримувалась вимог чинного законодавства та виконувала свої обов`язки.

Однак, посадовими особами ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» 16.11.2020р. їй, в усній формі, було повідомлено, що через дискримінацію пов`язану з переходом до іншої неконтрольованої правлінням відповідача профспілки, без погодження з її профспілковою організацією, при відсутності провини в порушення норм КЗпП України її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

06.09.2018р. на товаристві відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», на підприємстві ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» була утворена нова профспілкова організація - Первинна профспілкова організація Профспілки залізничників та транспортних будівельників України ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», яка є організаційною ланкою Профспілки залізничників та транспортних будівельників України. В якій вона періодично виконувала обов`язки секретаря, в серпні 2019р. була обрана одним з заступників голови та в вересні 2020р. тимчасово виконуючою обов`язки голови ППО-залізничників товариства.

Відповідач в продовж тривалого часу ігнорує їх первинну профспілкову організацію та утворив при цьому нестерпні умови праці для всіх хто увійшов до її складу і їй в тому числі. Їх принижували та всяко намагались змусити вийти з даної профспілки.

Однак, після чергового повернення, через незаконне звільнення відповідачем голови їх профспілкової організації ОСОБА_2 до роботи в травні 2019р., ними (загальними зборами ППО) в черговий раз було ініційовано чергову подачу документів стосовно діяльності профспілки, проведення атестації робочих місць, які не були проведенні і через що вона втратила майже рік спеціалізованого стажу. А також вони намагались провести передбачені законом дії, щодо заключення нового колективного договору. Після чого неправомірні дії з боку посадових відповідача було виведено на новий рівень.

Мене, моїми колегами та фактично моїм безпосереднім керівником Кельцом начальником бетонозмішувального цеху було подано різноманітним, вербальним та фізичним видам цькування, а також погрозам надання доган та звільнення.

З часом ситуація лише погіршувалась почався примус написання заяв на звільнення та нічим не передбачувану відпустку, а літом 2020 року недопущення до робочого місця.

В зв`язку із чим вона була змушена неодноразово звертатись за захистом до керівництва товариства. Однак, замість підтримки та захисту від свавілля її прямого керівника, натомість попала під пряме дискримінування з боку правління та адміністративного персоналу відповідача та була піддана спочатку ігноруванню, а потім і погрозам з боку ОСОБА_3 .

Її тривалий час за вказівками адміністративних працівників товариства безпідставно та періодично не допускають до робочого місця, як виявилось на підставі безпосередніх заборон керівництва товариства.

05.11.2020р. ОСОБА_1 , разом із її чоловіком ОСОБА_4 було не допущено до роботи на ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону». Для того щоб виставити його з цеху прийшло декілька чоловік, які погрозами фізичного примусу виганяли його з бетонозмішувального цеху, а їй заблокували електрику в підземній галереї так, що вона не могла приступити до роботи. При спробі звернутись до керівництва та еклектрика її було послано матом та вказано, що вона тут більше не працє і він не включить електрику доти доки не прийде працівник, який має право тут працювати, а я не піду з роботи, при звернені до майстра цеху ОСОБА_5 відповідь отримала в тому ж ключі, що все буде включено іншими працівниками, але не мені.

Через що вона із чоловіком була змушена звернулись до в.о. голови правління ОСОБА_3 , який в свою чергу замість того, щоб припинити це свавілля погрожував їм обом доганами за уявний прогул 05.11.2020р. та звільненнями і через що, вона була змушена в черговий раз звернутись до поліції.

Враховуючи те, що це був не перший раз, 05.11.2020р. по номеру 102 нею був здійснений дзвінок стосовно не допуску до роботи її та її чоловіка ОСОБА_4 адміністративним персоналом ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону».

Працівники патрульної поліції, відібравши пояснення у адміністрації товариства, але не у них, складати протокол стосовно хуліганських дій та порушення трудових прав відмовились в присутності голови первинної профспілкової організації Профспілки залізничників та транспортних будівельників України ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» ОСОБА_2 пояснивши, що вони не вбачають в недопуску їх до робочого місця, матів та погроз, хуліганських дій, або інших порушень з боку адміністративного персоналу товариства.

Також зазначили, що враховуючи наявність відкритого кримінального провадження по протидії роботи профспілки потрібно поїхати та залишити заяву стосовно недопуску до робочого місця саме в відділку поліції. Та забравши її завезли до відділку де вона залишила заяву та повернулась до ПрАТ "Гніванський завод СЗБ" із спробою знову попасти на робоче місце до якого її не допустили зранку.

На цей раз їй, розуміючи, що вона знов викличе поліцію, працювати не заважали, кляли, штовхали та лаялись на неї нецензурною лайкою, але об 11 годині вона вже була на робочому місті.

На наступний день 06.11.2020р. її чоловіка було звільнено, а їй наказали надати пояснення стосовно начебто вчиненого нею прогулу 05.11.20р. (хоча до подачі заяви в поліції до роботи її не допускав сам роботодавець).

16.11.2020р. адміністративні працівники товариства прийшли повідомити про те, що їй дали догану. Вона написала відповідну заяву про надання їй можливості ознайомитись із даною доганою.

Однак, по день звернення до суду відмовлялися надавати їй наказ про саму догану, щоб вона його не оскаржила.

Вона неодноразово зверталась до ОСОБА_3 , з проханням надати їй наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності щоб оскаржити його, але наказ так надано їй не було.

По пошті їй надійшов лист №90 в якому була відписка з вих. №700/08 від 18.11.20р. про те, що їй буде по пошті надіслано наказ про догану №1 від 16.11.2020р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та опис.

Її керівник Кельц сказав, що тепер на підставі того наказу вона не буде отримувати 50% премії за пророблену роботу як то її получають інші працівники.

Зміст наказу про притягнення її до відповідальності на ммомент звернення до суду їй був не відомий.

Подібні дії відповідача лише підтверджують (на думку позивача) її дискримінацію та унеможливлюють осжарження догани належним чином.

Так як вона нічого не порушувала, підстав для її відсторонення від виконання обов`язків вранці 05.11.2020р. у відповідача не було так само, як і не було підстав для надання їй догани.

Вона пояснювала це відповідачу та зазначала, що для надання їй догани потрібно було, як мінімум звернутись до її первинної профспілкової організації членом якої вона є, так як вона є обраним заступником голови профспілки та виконувала обов`язки голови. Але її повністю було проігноровано діями відповідача.

Після цього напади на неї почали мати щоденний характер, їй в очі казали, що зроблять все, лишень би вона звільнилась звідси.

Правлінню товариства було чудово відомо про те, що притягнення її до відповідальності через недопущення її до роботи адміністративним складом та охороною Відповідача є неправомірним, однак це його не спинило.

Так само як і не спинило недотримання ним процедури погодження надання їй догани, як особі що в вересні 2020 р. виконувала обов`язки голови профспілки обраного заступника голови профспілки в супереч п.2 ст.41 ЗУ «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності», а саме: притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є, в їх випадку це загальні збори.

На засідання профспілкового комітету (загальні збори) щодо надання згоди на її звільнення вона не викликалась, заяву про розгляд подання про її звільнення без її участі не подавала.

Відповідач не подавав це питання на розгляд ППО- залізничників товариства, а відповідно непогоджена з профспілкою догана не є правомірною.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 12.04.2021р. призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

03.06.2021р. відповідач подав суду відзив, в якому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

16.06.2021р. ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, в якій підтримала вимоги, вказані в позовній заяві.

Ухвалою суду від 29.09.2022 року дану справу було прийнято до провадження судді Вальчука В.В. та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 09.01.2023 року підготовче судове засідання було закрите та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 01.12.2022 року було прийнято заяву позивача про зміну (корегування) та зменшення позовних вимог та вирішено проводити розгляд справи у подальшому з урахуванням зміненого предмета позову, а також вирішено ряд клопотань.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 змінені позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Посянила, що 05.11.2020, вранці, о 07-30 год. вона пройшла через прохідну і о 07-45 почала робочий день. Перевірила робочу ленту №5, яка була заблокована. Потім, вона пішла до ОСОБА_6 і він її послав, після чого вона викликала поліцію, подзвонила ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та пішла до свого чоловіка. ОСОБА_8 подзвонив начальнику охорони і сказав, що вони не хочуть вийти з заводу, після чого їх намагались вивести за руки. Вона ходила до директора підприємства, але він її не вислухав. Згодом приїхали працівники поліції і охорона її вигнала. Потім вона пішла в медпункт, який знаходиться на території підприємства, а після поїхали у Відділення поліції. У відділенні поліції вона писала заяви та давала пояснення, після того в 11-00 год. вона вже була на робочому місці і приступила до своїх трудових обов`язків. Всі працівники бачили, як вони їхали до відділку поліції.

Представники відповідача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві.

ОСОБА_9 доповнив, про те, що ОСОБА_1 була в відділенні поліції, вони взнали з позову. Конфлікт був в цей день зранку між ОСОБА_1 та працівниками підприємства. Будь-яких пояснень з цього приводу ОСОБА_1 не надавала.

ОСОБА_10 підтримав думку представника відповідача, доповнив, що працівники поліції на територію заводу не заходили.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дав показання про те, що він працює механіком в ПрАТ "Гніванський завод СЗБ", і був керівником позивача. 05.11.2020 він прийшов на роботу і ОСОБА_1 не було на робочому місці до 11-00 год., потім вона прийшла і на його питання де вона була, відмовилась відповідати, тому він написав доповідну записку керівнику. Конфлікт був з її чоловіком, а вона викликала поліцію від свого імені. Далі ОСОБА_1 відмовилась від пояснень. Потім ще намагались отримати від неї пояснення, але вона відмовилась і він написав доповідну записку керівництву. В неї з усім колективом був конфлікт і вона писала неправдиві "кляузи". До ОСОБА_1 не застосовувалась дискримінація, вона сама створює конфлікти і колектив через це не хотів з нею працювати.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав показання про те, що вона працює транспортувальником в ПрАТ "Гніванський завод СЗБ". 05.11.2020 ОСОБА_1 не було на робочому місці, до 11-00 год.. Вона не знає, чи був конфлікт. Поліція була за викликом ОСОБА_1 , так як остання скаржилась на ОСОБА_8 . Вона знає, що ОСОБА_1 ходила і писала щось у відділ поліції в м. Гнівань. Працівники поліції заходили на територію заводу. У неї пояснень не відбирали. Вона ні з ким не розмовляла.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дав показання про те, що вона працює транспортувальником в ПрАТ "Гніванський завод СЗБ". ОСОБА_1 трохи скандальна людина, цікава, все фотографує. 05.11.2020 її не було на робочому місці зранку до 11-00 год. Коли майстер запитав у позивачки, де вона була, то вона йому відповіла "ти хто такий?". Вона не знає, чи був конфлікт і чи приїжджала поліція. ОСОБА_1 їй не говорила, де вона була.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дала показання про те, що вона працює транспортувальником підземної галереї в ПрАТ "Гніванський завод СЗБ". 05.11.2020 вони прийшли на роботу і почалась закачка. ОСОБА_1 не було на робочому місці до обіду і де вона була, не знає,так як не питала у неї. Знає, що ОСОБА_1 викликала поліцію, але вона (свідок) не спілкувалась з ними і не знає, чи вони заходили на підприємство. Працівники поліції спілкувались з ОСОБА_1 , але де саме, вона не знає. Свідок працювала разом з позивачкою на одному робочому місці і та прийшла десь перед обідом. Перешкод їй ніхто не чинив, дискримінації щодо ОСОБА_1 не було.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дала свідчення про те, що вона директор з кадрових питань і побуту ПрАТ "Гніванський завод СЗБ". 05.11.2020 їй надійшла доповідна записка від ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці з 07-45 год до 11-00 год. Вони склали наказ про службове розслідування і також був акт про відмову від пояснень ОСОБА_1 . Потім 06.11.2020 (вона, головний інженер ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ) запропонували дати позивачу пояснення, але вона відмовилась і на наступний день вона на домашню адресу ОСОБА_1 надіслала лист щодо її пояснень, але відповіді теж не було. Відібрали пояснення в працівників. 16.11.2020 видали наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , але вона відмовилась від ознайомлення з ним. Вона їй його вголос зачитала, а остання відвернулась і дивилась у вікно, в зв`язку з чим надіслала позивачці наказ поштою, а відповіді не було. Про її дискримінацію вона не знає. Працівники поліції приїжджали дуже часто, в той день вона поліцейських не бачила.

Свідок ОСОБА_15 дав показання в судовому засіданні дав показання про те, що він працює головним інженером ПрАТ "Гніванський завод СЗБ". 05.11.2020 надійшла доповідна записка від ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_1 не була з 07-45 год. до 11-00 год на робочому місці. 06.11.2020 він, ОСОБА_9 , ОСОБА_14 ходили до неї додому, щоб отримати пояснення, але позивачка відмовилась і вони склали акт. Був наказ про службове розслідування. 16.11.2023 вони знову ходили до неї, щоб ОСОБА_1 дала пояснення, але та знову відмовилась і вони склали акт про відмову від дачі пояснень. Поліція була 05.11.2020, відібрали пояснення у ОСОБА_8 на території заводоуправління і там є охоронник. Дискримінації щодо ОСОБА_1 не було. Відсутність ОСОБА_1 на робочому місці могло призвести до зупинки підприємства, тому до роботи її допускали завжди.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні дала пояснення про те, що вона голова профспілки ППО залізничників і транспортних будівельників. Вранці 05.11.2020 їй поздвонила ОСОБА_1 , яка плакала і скаржилась їй, що її не пускають на робоче місце, не могла пояснити, чому саме. Вона їй сказала, щоб та пішла до керівництва і вона також пішла на підприємство. По дорозі їй подзвонив чоловік ОСОБА_1 , та сказав що остання викликала поліцію, які повідомили, що вони не вбачають порушень і сказали, що слідчий зайнятий та буде чекати у відділенні поліції. Вони поїхали в відділення поліції у м. Гнівань. Там працівники поліції прийняли заяву позивачки і остання пішла на роботу, а вона залишилась. Потім ОСОБА_1 зателефонувала і сказала, що її спочатку не хотіли пропускати на роботу, але потім пустили. Через деякий час взнали, що позивачці дали догану. Вона ( ОСОБА_2 ) була на підприємстві біля 10 год. ОСОБА_1 з чоловіком пішли у медпункт, він пішов додому, а їх працівники поліції посадили в авто і вони поїхали в відділення поліції. Люди бачили, як вони їхали у відділення поліції, там вони пробули десь 30 хвилин. Доповнила, що вона чула по телефону, як її не допускали до роботи.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання, що позивачка - його дружина. 05.11.2020 він перебував на ПрАТ "Гніванський завод СЗБ", зустрів дружину, вона була схвильована, тому що її не пустили до робочого місця. Вона ходила до директора, там була недовго, потім вони пішли в цех очікувати слідчу групу. ОСОБА_8 намагався їх вигнати, потім прийшли охоронці, і дружина викликала поліцію. Приїхавши працівники поліції пішли в кабінет головного інженера, їх туди не кликали. Директор вийшов звідти і сказав, що вона отримала догану. Потім вони звернулись в медпункт, після чого працівники поліції сказали, що на місці вони не можуть прийняти заяву. ОСОБА_2 повідомила про дану подію дружина і він їй телефонував, коли вони були в приймальні. Йому було погано і він пішов додому, а дружина залишилась біля службового авто працівників поліції. До обіду вона повернулась. Він 05.11.2020 ходив спілкуватись з директором по своїх питаннях, бо проходив медкомісію. Всі бачили і знали, що ОСОБА_1 їздила до відділення поліції.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання, що він на даний час пенсіонер, але колись вони разом з позивачкою разом працювали. Коли він працював на заводі - ОСОБА_1 завжди писала скарги на них директору. 05.11.2020 він ще працював, але що тоді було, він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_7 в судововму засіданні дав показання, що він слюсар цеху БСЦ в ПрАТ "Гніванський завод СЗБ". За події, які відбулись 05.11.2020 він не пам`ятає, так як це було давно. Знає, що ОСОБА_1 любила вчиняти скандали. Він не міг її не допустити до її робочого місця, міг хіба що поставити табличку про те, що йде ремонт конвеєра і після ремонту зняти табличку, ображати він її також не міг, так як в нього до неї симпатія і він колись хотів з нею зустрічатись.

Суд, вислухавши сторін по справі, покази свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Згідно копії доповідної записки В.о. нач. БЗЦ ОСОБА_8 на і`мя в.о. Голови правління ПрАТ "Гніванський завод СЗБ" від 05.11.2020 року, транспортувальник підземної галереї ОСОБА_1 05.11.2020 о 07-45год залишила своє робоче місце і появилася в 11-00 год. без пояснень (т.1 а.с. 51).

Як вказує копія акту від 05.11.20 в складі голови комісії ОСОБА_8 та членів комісії ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , що транспортувальник бетонозмішуючих механізмів підземної галереї ОСОБА_1 відмовилась надавати пояснення відносно своєї відсутності на робочому місці з 07-50 год. до 11-00 год. в присутності членів комісії (т.1 а.с.52).

Із копії акту від 06.11.2020 в складі голови комісії ОСОБА_15 , членів комісії ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , судом встановлено, що 06.11.2020 року в приміщені цеху бетонозмішувальному ОСОБА_1 було запропоновано надати письмові пояснення щодо її відсутності на робочому місці 5.11.2020 року з 07-45 до11-00 год., але від дачі пояснень остання відмовилась (т.1 а.с.53).

Копії пояснювальних записок ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 вказують, що ОСОБА_1 5.11.2020 року з 07-45год по 11-00 год була відсутня на робочому місці (т.1 а.с.59-61).

Копія наказу №75 від 16.11.2020 року вказує на те, що було створено комісію для проведення службового розслідування причин відсутності на робочому місці 5 листопада 2020 року з 07-45-11-00 год.,транспортувальника (обслуговування механізмів) підземної галереї ОСОБА_1 (т.1 а.с.62)

Згідно акту службового розслідування від 6.11.2020 року ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці без поважних причин з 07-45 год. до 11-00 год. 05.11.2020, пояснення надати відмовилась. (т.1 а.с. 63).

Відповідно до наявного у матеріалах справи наказу №1 від 16.11.2020 року за порушененя вимог внутрішнього трудового розпорядку транспортувальнику (обслуговування механізмів) підземної галереї бетонозмішувального цеху ОСОБА_1 оголошено догану (т.1 а.с. 64).

Копія акту від 16.11.2020 року в складі комісії ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 вказує, що ОСОБА_1 , в приміщені цеху БЗЦ було запропоновано ознайомитись з наказом №1 від 16.11.2020 року Про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, але остання відмовилась (т.1 а.с. 65).

Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 начальнику Гніванського ВП Лескової О.В., вона звернулась 05.11.2020 року з проханням вжити заходів до адміністрації та працівників ПрАТ "Гніванський СЗБ" щодо дискримінації її та недопусків до роботи (т.1 а.с. 132-133).

Із матеріалів перевірки ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за зверненням ОСОБА_1 від 05.11.2020 року щодо конфлікту з майстром ПрАТ Гніванський завод СЗБ (т.2 а.с.30-37) встановлено, що ОСОБА_1 дійсно 05.11.2020 року зверталась на службу 102 о 08-17 год. з приводу конфлікту з майстром на роботі заводу ЖБК та просить допомоги поліції.

При вирішенні даного спору суд виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право на працю та право заробляти працею на життя, яке гарантоване статтею 43 Конституції України, включено до розділу ІІ Конституції і належить до основних прав і свобод людини та громадянина.

За статтею 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією.

Зокрема, пунктом 1 статті 92 Конституції України встановлено, що права і свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. 139 КзПП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 141 КзПП України роботодавець повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, здійснювати заходи щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню), уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.147 КзпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення як догана.

Відповідно до ст. 149 КзПП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Під час обрання виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.07.2020 у справі №760/7225/16-ц (провадження № 61-35225св18), від 18.03.2020 у справі №484/2962/17 (провадження № 61-3225св18), від 20.02.2019 у справі №757/28453/14-ц (провадження № 61-10309св18), від 27.06.2018 у справі № 664/2820/15-ц (провадження № 61-19602св18).

Отже, як зазначено вище саме на роботодавця покладено обов`язок надати дакази вчинення працівником дисциплінарного проступку, за який можна застосувати стягнення.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, як свідчать матеріали справи, а саме: матеріали перевірки ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за зверненням ОСОБА_1 від 05.11.2020 року щодо конфлікту з майстром ПрАТ Гніванський завод СЗБ (т.2 а.с.30-37), що ОСОБА_1 дійсно 05.11.2020 року зверталась на службу 102 о 08-17 год. з приводу конфлікту з майстром на роботі заводу ЖБК та просить допомоги поліції. Вказані осбставини про виклик поліції 05.11.2020 року підтверджуються й показами свідків наданих в судовому засіданні ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які вказували, що ОСОБА_1 05.11.2020 року вранці викликала працівників поліції на ПрАТ Гніванський завод СЗБ, а відтак суд не приймає в якості належних доказів надані відповідачем копії службових записок та вищезазначених актів.

Враховуючи вище викладене, а також те, що надані суду пояснювальні, доповідні записки та акти відповідачем не прийняті судом в якості належних доказів, то суд вважає, що позов в частині визнання дій ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" щодо притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення вимог внутрішнього трудового розпорядку, згідно наказу №1 від 16.11.2020 року - незаконним та скасування цього наказу є обгрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Щодо вирішення іншої частини позовних вимог то суд вважає, що вони до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Дискримінація (лат. discriminatio «розрізнення») - будь-яка відмінність, виключення, обмеження або перевага, що заперечує або зменшує рівне здійснення прав. Поняття охоплює виключення або обмеження можливостей для членів певної групи відносно можливостей інших груп.

Відповідно до ч.2 ст.81 ЦПК України у справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

Оскільки позивачкою формально наведено фактичні дані про дискримінацію щодо неї, однак, суд вважає, що позов в цій частині до задоволення не підлягає так як стороною відповідача в ході розгляду даної справи було доведено в тому числі з показів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , які вказали, що будь-яких протиправних чи дискримінаційних дій щодо позивача з боку працівників чи керівництва підприємства ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" не застосовувались і між даними особами склались неприязні відносини, а відтак суд пиходить до висновку про відсутність дискримінації.

Що стосується інших доводів сторін по справі, то суд вважає необхідним зазначити наступне.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стосовно забезпечення ефективного судового захисту статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа, заява № 30210/96).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29). А відтак, відповідати на кожен аргумент сторін по справі суд неможе, так як вважає, що у рішенні належним чином викладено та зазначено підстави заявлених позовних вимог і заперечень щодо них.

Оскільки позивачем не надано суду доказів про понесення нею інших судових витрат, окрім як сплати судового збору, з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути сплачений позивачем судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43, 64, 92 Конституції України, ст.ст. 139,141,147,149 КЗпП України, ст.ст. 5, 12,76,77,79-81,89, 141, 258-259, 260, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Змінений позов задоволити частково.

Визнати дії ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани згідно наказу №1 від 16 листопада 2020 року незаконними та скасувати цей наказ.

Стягнути з ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00грн..

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 28.07.2023 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Вальчук В. В.