Справа № 723/3109/22
Провадження № 2/723/414/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Дячук О.О.,

за участю секретаря судового засідання Яворської М.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, посилаючи на те, що 27.05.2022 року між нею та відповідачем було укладено договір позики на суму 2000 доларів США.

Зазначала, що на підтвердження укладення умов договору позики відповідачем 27.05.2022 року було власноручно складено розписку про отримання грошових коштів в сумі 2000 дол. США.

Також зазначала, що 23.06.2022 року направила відповідачу вимогу, в якій просила повернути їй передані у позику грошові кошти, проте, в порушення умов договору відповідач суму позики на день звернення до суду не повернув.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь заборгованість за договором позики в сумі 2000 дол. США, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2504,60 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 10480 грн.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14.11.2022 р. відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадження, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України без повідомлення сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

В судове засідання представник позивачки не з`явився, надав клопотання, в якому просив розглядати справу у відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

18.11.2022 року від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позов, в якому вона зазначила, що вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими, оскільки розписка від 27.05.2022 року, яка знаходиться в матеріалах справи не містить як умов отримання коштів, так і зобов`язань стосовно повернення коштів, тому не є договором позики в розумінні ст.ст.1046, 1047, 1049 ЦК України. На підставі викладеного росила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 27.05.2022 року, оригінал якої долучено до матеріалів справи, ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Сторожинецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області 09.01.2022 року, отримав від ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Сторожинецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області 15.12.2014 року грошові кошти в розмірі 2000 доларів США.

.

Судом також встановлено, що позивачка ОСОБА_1 23.06.2022 року зверталася до відповідача ОСОБА_3 з вимогою повернути передані йому у позику суму коштів у розмірі 2000 доларів США протягом 7 днів з моменту отримання даної вимоги, що підтверджується копією вимоги.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Вимоги до форми договору позики встановлені ст.1047 ЦК України, відповідно до яких договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ч.1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року №959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Відповідно до наведених правових норм судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з договору позики, зобов`язання за яким відповідачем не виконано, що підтверджується наявністю у позивачки оригіналу розписки ОСОБА_3 про отримання ним коштів в сумі 2000 дол. США, яка долучена до матеріалів справи, що дає підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, при цьому суд враховує, що відповідач не зазначив в зв`язку з чим він отримав 2000 доларів США, обставини, на які посилається позивачка відповідачем не спростовані, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Також суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 2000 доларів США, переданих як позика, ґрунтуються на законі, так як відповідають положенням ст.ст.192,193, 524 ЦК України.

На підставі викладеного суд вважає, що грошові кошти за договором позики в розмірі 2000 доларів США підлягають стягнення з відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи позивачкою сплачено судовий збір при подачі позову в розмірі 992,40 грн.

Крім того, на підтвердження витрат за надання юридичної (правничої) допомоги в сумі 10480 грн. суду надано копію договору про надання правової допомоги від 23.05.2022 р., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №348 адвокатом Поляком П.П., звітом (актом) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи №723/3109/22 від 13.01.2023 року, відповідно до якого вартість правничої допомоги складає 10480 грн. та витрати на судовий збір 992,40 грн., а також додано квитанції до прибуткового касового ордера №02/22/09 від 02.09.2022 року на суму 3900 грн., №04/22/10 від 04.10.2022 року на суму 1300 грн., №05/22/12 від 05.12.2022 року на суму 2600 грн. та №13/23/01 від 13.01.2023 року на суму 2680 грн., прийнятих від ОСОБА_1 згідно договору №79/22 від 23.05.2022 року.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Правилами ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З врахуванням викладеного, на користь позивачки мають бути стягнені з відповідача ОСОБА_3 судові витрати в сумі 10480 грн. за надання правничих послуг адвоката та 992,40 грн. за сплачений судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись керуючись ст.ст.3, 4, 5, 12, 13, 19, 23, 76, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , НОМЕР_5 , заборгованість за договором позики від 27.05.2022 року в сумі 2000 (дві тисячі) дол. США.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , НОМЕР_5 судові витрати в розмірі 10480 (десять тисяч чотириста вісімдесят) грн. на професійну правничу допомогу та 992,40 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Сторожинецького районного суду

Чернівецької області Олександра Дячук