Справа № 161/177/23 Провадження № 22-з/802/30/23 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2023 року місто Луцьк
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,
розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , подану представником позивача ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ФОРТ", приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса, за апеляційними скаргами відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ФОРТ" на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2023 року та додаткове рішення від 07 березня 2023 року
Позивач ОСОБА_1 30 грудня 2022 року звернувся в суд з вищевказаним позовом.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФК ФОРТ» про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом написом задоволено. Стягнуто з ТОВ «ФК ФОРТ» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 12 149,40 грн та судовий збір в розмірі 992,40 грн. Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 березня 2023 року заяву задоволено, стягнуто з ТОВ «ФК ФОРТ» на користь ОСОБА_1 5 000 грн понесених витрат на правничу допомогу.

Відповідач ТОВ «ФК ФОРТ» подав апеляційні скарги на рішення суду від 08 лютого 2023 року та додаткове рішення від 07 березня 2023 року у цій справі.

Постановою Волинського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року апеляційні скарги відповідача ТОВ «ФК ФОРТ» залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 лютого 2023 року та додаткове рішення від 07 березня 2023 року у цій справі без змін.

Представником ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_1 17 квітня 2023 року подано до Волинського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат в цій справі. Заява мотивована тим, що подається в порядку, визначеному ч.8 ст.141 ЦПК України. У відзиві на апеляційну скаргу було зазначено, що орієнтовний розмір судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом скарги становить 3000 грн. Додатковою угодою №1 від 30 березня 2023 року сторони погодили, що за надання правової (правничої) допомоги у суді апеляційної інстанції клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню фіксований розмір гонорару у розмірі 3000 грн. Оплата здійснюється клієнтом протягом 10 днів з моменту прийняття рішення судом апеляційної інстанції. На виконання умов договору АО «АФК» здійснювалось представництво клієнта в суді апеляційної інстанції, зокрема вивчалися та опрацьовувалися апеляційні скарги відповідача, опрацьовувалася відповідна судова практика, готувалася та подавалися відзиви на апеляційні скарги відповідача. Просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з ТОВ «ФК ФОРТ» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн.

До апеляційного суду заперечення відповідача ТОВ «ФК ФОРТ» на вищевказану заяву не надходили.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Таким чином питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись в порядку, передбаченому для ухвалення додаткового рішення.

За ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У суду немає необхідності викликати учасників справи в судове засідання для вирішення даного питання.

Вивчивши заяву позивача та матеріали справи суд дійшов висновку, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Відповідно до приписів статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Одночасно із цим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

В матеріалах справи наявна копія договору про надання правничої допомоги від 22.09.2022 укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «АФК» відповідно до якого правнича допомога надається клієнту по справі стягнення на користь ОСОБА_1 безпідставно отриманих коштів згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є. М. від 11 червня 2021 року.

Додатковою угодою №1 до вищевказаного договору від 30 березня 2023 року, сторони погодили доповнити його пунктом 4. 1. 1., відповідно до змісту якого за надання правової допомоги у суді апеляційної інстанції клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню фіксований розмір гонорару у розмірі 3000 грн, оплата здійснюється протягом 10 робочих днів з моменту прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Першою заявою по суті справи, яка подавалась позивачем до апеляційного суду був відзив на апеляційну скаргу на рішення суду від 08 лютого 2022 року. У відзиві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції - 3000 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат приєднано акт №2 приймання-передачі правничої допомоги від 17 квітня 2023 року, згідно якого у період з березня по квітень 2023 року АО «АФК» надано ОСОБА_1 послуги (правничу допомогу), а саме: опрацювання матеріалів двох апеляційних скарг ТОВ «ФК ФОРТ» (на рішення та додаткове рішення), підготовка відзивів на апеляційні скарги. Вартість послуг складає 3000 грн.

Враховуючи складність справи, а саме, що справу судом апеляційної інстанції розглянуто в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження як малозначну, ту обставину, що відзиви на апеляційні скарги містять такі ж самі обґрунтування, які позивач наводив у позовній заяві та які були предметом розгляду і заперечень в суді першої інстанції, до апеляційної скарги відповідачем нові докази не додавались, апеляційний суд дійшов висновку, що завищеними є витрати позивача в сумі 3000 грн на оплату праці адвоката.

Виходячи з опису виконаних робіт, змісту договору, тривалості витраченого адвокатом часу та розміру сплачених коштів, колегія суддів вважає за необхідне зменшити їх розмір і до відшкодування належать витрати у розмірі 1000 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги за виконання робіт адвокатом, що відповідає вартості однієї години роботи адвоката.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270, 381, 382, 384, частиною 5 статті 268 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» на користь позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 28 квітня 2023 року.

Головуючий

Судді