Справа № 450/3047/22 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І. І.
Провадження № 22-ц/811/1145/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягувати з ОСОБА_1 у її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 09.03.2002 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2014 року. У шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вже є повнолітнім, та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є неповнолітньою і проживає разом з позивачем, відповідач проживає окремо, а тому зобов`язаний надавати дитині належне матеріальне утримання.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2023 року позов задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.09.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 4000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що судом проігноровано той факт, що він щомісяця відправляв доньці на картку кошти в сумі від 3500 грн. до 4000 грн.

Звертає увагу, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що вона несе значні витрати на виховання доньки, а фактично, не надано жодних доказів щодо будь-яких витрат на дитину.

Зауважує, що суд першої інстанції визначив розмір аліментів за відсутності будь-яких доказів, які б обґрунтовували цей розмір, як достатній, з огляду на потреби дитини в існуванні.

Наголошує, що він згідний сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 4000 грн. і ніколи від цього не відмовлявся, оскільки вона є його дитиною і він розуміє, що зобов`язаний брати участь в її утриманні.

10.05.2023 року від позивачки ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона заперечує доводи та вимоги апелянта.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11.07.2023 року, є дата складення повного судового рішення 21.07.2023 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 09.03.2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 03 вересня 2014 року.

У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вже є повнолітнім, та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є неповнолітньою і проживає разом з позивачем.

Відповідач ОСОБА_1 проживає окремо, з 17.02.2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, з якою має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дружина відповідача ОСОБА_6 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 25.04.2022 року по 17.02.2025 року, що підтверджено довідкою Іванівського закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області від 11.01.2023 року №15.

Сімя відповідача є багатодітною. Відповідач у шлюбі з ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) мають двох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і одну дитину ОСОБА_6 від попереднього шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.181 СК України, той з батьків, з яким проживають діти, має право на одержання матеріального утримання (аліментів) на дітей від іншого з батьків, який проживає окремо від дітей.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК).

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Разом з тим, необхідно враховувати, що законодавцем визначено лише мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, а тому розмір аліментів, з урахуванням матеріального становища дитини та її стану здоров`я, матеріального становища платника аліментів та інших обставин, які відповідно до ст.182 СК України враховуються судом при визначенні розміру аліментів, може бути більшим для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому, основним критерієм визначення судом розміру аліментів на дитину має бути достатність аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права й те, що позивач і відповідач є військовослужбовцями, обоє мають дохід, який є стабільним, а визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання дитини однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, відповідає тому розміру аліментів, стягнення якого за вимогами статті 161 ЦПК України відбувається в безспірному порядку (в порядку наказного провадження), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що присуджені аліменти будуть достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини з урахуванням рівного обов`язку батьків на її матеріальне забезпечення.

Доводи та вимоги апелянта про присудження аліментів в твердій грошовій формі не можуть бути задоволені судом, оскільки за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК).

Отже, доводи апеляційної скарги не вказують на допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для зміни чи скасування рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 21 липня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич