Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/131/23
Номер проведження 2/508/113/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року Миколаївський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Корсаненкової О.О.

за участі секретаря Сівачової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Миколаївка Одеської області цивільну справу № 508/131/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області про визначення місця проживання дитини,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник органу опіки та піклування Юрко Т.В.,

встановив:

У березні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , який рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 23.11.2022 року було розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ще до припинення між сторонами шлюбних відносин, відповідач залишила сина разом із батьком та поїхала проживати до м.Київа на заробітки. Дитина до теперішнього часу проживає та знаходиться на повному утриманні ОСОБА_1 та його батьків. З вересня 2022 року по лютий 2023 року ОСОБА_2 відвідала сина два рази, кошти на його утримання надіслала один раз. Остання перестала цікавитись життям та вихованням дитини, його здоров`ям. При останній зустрічі колишня дружина повідомила, що має намір забрати сина та виїхати в інше місто, проте на даний час у неї немає стабільного доходу, свого житла та сприятливих умов проживання. Спосіб життя та поведінка ОСОБА_2 є аморальною та не відповідає нормальним поняттям, що також стало основною причиною їхнього розлучення. Позивач зазначив, що він є власником квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . До того ж, він працює у ФГ «КЛП-ФГ» на умовах неповного робочого часу з оплатою праці 0, 5 ставки та має стабільний дохід. Для дитини облаштовані всі належні умови для всебічного та повного розвитку, нормального виховання, утримання та проживання. Батько на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, ніяких скарг та компрометуючих матеріалів на нього до Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області не надходило, що підтверджується довідками, доданими до матеріалів справи. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про те, що він у повній мірі може забезпечити дитину постійним місцем проживання, достатнім рівнем забезпечення, тому задля гармонійного розвитку сина, дитина має проживати із батьком. Зокрема, рішенням виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області № 3 від 19.01.2023 року було затверджено висновок органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області «Про визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 ». У зв`язку з чим, позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 14.03.2023 було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 12.04.2023 року справу було призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягав та просив визначити місце проживання малолітньої дитини разом з батьком за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, оскільки має намір забрати сина до м.Києва, де на даний час проживає та працює баристою у кафе. Зазначила, що винаймає житло та має можливість узгоджувати свій робочий графік. Поки ОСОБА_2 буде на роботі (до 20-00 години), дитина буде відвідувати дитячий садочок. Також пояснила, що вже півроку проживає окремо від сина, який лишився із батьком. За цей час декілька разів приїжджала та відвідувала дитину. Відповідач зазначила, що тимчасово ОСОБА_4 може ще залишитися із батьком, проте потім вона хоче вирішити це питання та забрати його до себе.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні зазначила про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 . Просила позов задовольнити, оскільки це буде відповідати інтересам малолітнього.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.08.2019 року, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 5).

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області № 508/731/22 від 23.11.2022 року, шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07 березня 2019 року Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 8, було розірвано (а. с. 9).

З довідок Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області №331, № 332 від 22.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 . За час проживання на території селищної ради ОСОБА_1 характеризується задовільно, за останній рік скарг, заяв та інших компрометуючих матеріалів, повідомлень про порушення громадського порядку та притягнення до адміністративної відповідальності до селищної ради не надходило (а. с. 22-23).

Згідно із довідкою до акту огляду МСЕК Міністерства охорони і здоров`я України серії 2-18 ОД № 043911, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є інвалідом II групи з дитинства. Довідка видана на підставі акту № 1212 від 12.07.2010 року (а с. 14).

З посвідчення УПСЗН Миколаївської РДА серії ААБ № 291415 від 09.08.2010 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримує Державну соціальну допомогу, як інвалід II групи з дитинства, у розмірі 709, 00 грн. Посвідчення видане 09.08.2010 року, терміном з 12.07.2010 року на довічно (а. с. 21).

Відповідно до довідки з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 23.02.2023 року, ОСОБА_1 нарахована сума заробітку для обчислення пенсії: за 2014 рік - 3 640, 00 грн., за 2015рік - 1 400, 00 грн., за 2019 рік - 16 513, 83 грн., за 2022 рік - 10 333, 33 грн. (а. с. 20).

Із довідки КНП «Миколаївська лікарня» Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області від 23.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не знаходиться (не перебуває) на диспансерному обліку (а. с. 24).

За довідками КНП «Миколаївська лікарня» Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області від 23.02.2023 року, ОСОБА_1 на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за останні п`ять років за медичною допомогою не звертався (а. с. 25- 26).

Відповідно до договору-дарування № 123 від 13.02.2023 року та витягу з Державного реєстру речових прав № 322672899 від 13.02.2023 року, ОСОБА_1 належить квартира, загальною площею 62, 2 кв.м., житловою площею 36, 1 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_2 (а. с. 10-12, 13).

З довідок № 21/02-23/1, № 21/02-23/2 від 21.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно з 04.10.2022 року працює у ФГ «КЛП-ФГ» на посаді водія автотранспортних засобів, на умовах неповного робочого часу з оплатою праці 0, 5 ставки та його заробітна плата за період з жовтня 2022 року по січень 2023 року, становить 13 833, 33 грн. (а. с. 18-19).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області № 3 від 19.01.2023 року затверджено висновок органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 (а. с. 16).

Згідно із висновком органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіркою встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом із батьком за адресою АДРЕСА_1 , у приватному одноповерховому будинку з усіма зручностями. Для виховання дитини створені гарні умови проживання, а саме він має окреме спальне місце, іграшки, забезпечений одягом та взуттям, продукти харчування наявні у достатній кількості. У кімнатах тепло, затишно та охайно. Також, за вказаною адресою проживають дідусь та бабуся дитини. Для дитини створені усі необхідні умови для проживання, у родині панують гарні та теплі взаємовідносини. Зі слів батька, після припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин з дружиною, малолітній син проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Матір знаходиться у невідомому напрямку, де немає власного житла та постійної роботи, що, на його думку, може мати негативні наслідки. Батько дуже хвилюється за подальшу долю свого сина. ОСОБА_1 офіційно працевлаштований, на території селищної ради характеризується з позитивної сторони. 27.12.2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, розглянуто дану заяву про визначення місця проживання дитини. Про час та проведення вказаного засідання мати була повідомлена належним чином, але жодного разу на комісію, яка проводилась двічі, не з`явилась. Крім того, про причини неявки не повідомила, жодних заперечень чи пояснень стосовно зазначеної справи не надала. В зв`язку з чим, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 . Батькам малолітньої дитини, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , узгодити графік відвідування та перебування дитини із матір`ю, де виконавчий орган, як орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради рекомендує вирішити мирним шляхом між обома батьками, а у разі відсутності взаєморозуміння з даного питання, звернутись до суду за захистом порушених прав та вирішення питання по суті. Рекомендовано батькам здійснювати свої дії, керуючись інтересами дитини, враховуючи вік та психологічний стан сина, налагодити стосунки між собою для вирішення питань пов`язаних із спільною дитиною (а. с. 17-18).

Відповідно до частин 2, 8, 9 статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 ст.161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктами 1,2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У частинах першій-третій статті 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, головним критерієм при вирішенні таких справ у першу чергу є інтереси дитини, а вже тільки потім право батьків.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006 року, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини насамперед необхідно виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 61-327цс18 відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , сторони по справі, перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вересні 2022 року сторони розійшлися та стали проживати у різних місцях, 23.11.2022 року їх шлюб було розірвано. Малолітній син залишився проживати разом із батьком за місцем його реєстрації за адресою АДРЕСА_3 . За цією ж адресою проживають дідусь та бабуся дитини.

ОСОБА_2 переїхала до м.Києва, де винаймає житло та працює. Її батьки проживають у смт.Миколаївка.

При ухваленні цього рішення, суд враховує, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з обома батьками одночасно тощо. Тому, при вирішенні цього спору вважає, що доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, щоб упевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд враховує об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема, обстеження умов проживання, поведінки батьків щодо дитини, тривалість проживання малолітньої дитини з батьком, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком чи негативно впливали на його виховання та розвиток, а також висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом із батьком.

Суд враховує, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, а також інтереси малолітньої дитини, її вік, стан її здоров`я, наявність дідуся та бабусі з боку батька, які від народження по теперішній час проживали разом із онуком, турбота та піклування про нього, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, право малолітнього на щасливе та спокійне дитинство, забезпеченості ОСОБА_1 житлом та інших соціальних факторів, які вказують на його відношення до утримання і виховання сім`ї та дитини, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, наміри і можливості виховувати малолітнього сина як повноцінного члена суспільства, виходить із першочергового значення та оцінки саме найкращих інтересів дитини, та дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, на підставі внутрішнього переконання, дійшов висновку про те, що місце проживання дитини з батьком ОСОБА_1 відповідатиме найкращому забезпеченню інтересів малолітнього.

Суд вважає, що на теперішній час ОСОБА_2 не зможе займатися належним вихованням та опікою над сином, зміна місця проживання якого буде відривом від його звичайного середовища та може негативно вплинути на дитину, для чого вагомих підстав немає.

Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я сина, стан його розвитку, незалежно від того з ким останній буде проживати.

При цьому визначення місця проживання дитини з батьком не впливатиме на її взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, їх життєвих обставин, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

За встановлених обставин, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення діючого сімейного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до положень п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки є інвалідом другої групи, в порядку ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради Березівського району Одеської області, 67000 Одеська область Березівський район смт.Миколаївка вул.Незалежності, 71, .

Повне рішення складено 28.04.2023 року.

Суддя Олена КОРСАНЕНКОВА