Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" квітня 2023 р. Справа № 608/304/23
Номер провадження2/608/244/2023
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого суду судді Парфенюка В. І.
з участю секретаря Южди Л. С.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу згідно договору позики, ---
В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу згідно договору позики.
В позовній заяві позивачка вказала, що позичила відповідачу ОСОБА_2 гроші в сумі 18 500 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою від 03 лютого 2019 року. Борг він зобов`язувався повернути до 01 травня 2022 року. В разі неповернення позичальником коштів до встановленої розпискою дати ОСОБА_2 зобов`язався передати у власність позивачки автомобілі: марки Hyundai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 ; марки Fiat Doblo Panorama, номерний знак НОМЕР_3 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , які йому належать. Умови договору позики ОСОБА_1 виконані повністю. Однак, відповідач свої зобов`язання не виконав і у встановлений строк борг не повернув, що змусило позивачку звернутися до суду. ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача 18 500 доларів США згідно розписки від 03 лютого 2019 року та звернути стягнення на зазначені автомобілі, а також стягнути на її користь сплачений судовий збір в розмірі 6 766 гривень.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надіслала суду заяву про слухання справи без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 також не з`явився в судове засідання, від нього надійшла заява про визнання позову, не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову, розгляд справи просить проводити без його участі.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Визнання відповідачем позову в даній справі в частині стягнення боргу згідно договору позики не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Так, судом встановлено, що згідно розписки від 03 лютого 2019 року відповідач ОСОБА_2 отримав кошти в розмірі 18 500 доларів США у борг від ОСОБА_1 . Кошти зобов`язався повернути до 01 травня 2022 року. В разі неповернення коштів до 01 травня 2022 року зобов`язався передати у власність ОСОБА_1 автомобілі: Hyundai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 ; Fiat Doblo Panorama, номерний знак НОМЕР_3 , 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 .
Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц та від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц).
За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, який посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.
У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16 зроблено висновок, що договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України: від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, і підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Ця судова практика є незмінною.
За таких обставин з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки підлягає стягненню сума боргу в розмірі 18 500 доларів США за договором позики.
Щодо вимоги позивачки про звернення стягнення на автомобілі, зазначені в розписці, то суд зазначає, що згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).
У частині першій статті 574 ЦК України вказано, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Згідно із частиною першою статті 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави (частини перша, друга статті 583 ЦК України).
У договорі застави визначаються суть, розмір і строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, тa (або) посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору. Опис предмета застави у договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо) (стаття 584 ЦК України).
Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно із частинами першою, другою, п`ятою, шостою статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави.
У частині першій статті 591 ЦК України зазначено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.
Питання застави врегульовано також і Законом України "Про заставу".
Оскільки відповідно до вищенаведених положень закону договір застави сторонами не укладався, а тому з таких мотивів суд не має правових підстав звернути стягнення на автомобілі, які зазначені в розписці.
Крім того, стягнення боргу за договором позики та звернення стягнення на майно буде мати ознаки подвійного стягнення, а тому і з цих підстав така вимога також задоволенню не підлягає.
Водночас суд зазначає, що звернення стягнення на транспортні засоби, зазначені в розписці, не виключається в порядку виконання судового рішення за виконавчими документами відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження"..
У відповідності з вимогами ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Зважаючи на такі вимоги цивільного процесуального законодавства суд стягує з відповідача в користь позивачки 6 766 гривень понесених нею витрат на сплату судового збору.
Керуючись ст.ст. 510, 526, 530, 536, 546, 572, 574, 576, 583, 584, 589, 590, 591, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,--
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (с. Скородинці Чортківського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) 18 500 (вісімнадцять тисяч п`ятсот) доларів США боргу за договором позики, а також 6 766 (шість тисяч сімсот шістдесят шість) гривень витрат по сплаті судового збору.
В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. І. Парфенюк