Справа № 307/2377/23
Провадження № 2/307/461/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., з участю секретаря Ваш Е.О., представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравченка Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Тячів Закарпатської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань за рішенням суду,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань за рішенням суду.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2011 року, яке набрало законної сили 25 червня 2012 року, у справі № 2-1188-2011 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 85 160, 12 гривень та 1 700, 00 гривень на відшкодування моральної шкоди. 25 травня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 51215332 по примусовому виконанню зазначеного рішення суду. На погашення заборгованості, визначеної рішенням суду, починаючи з 2016 року відповідач сплатив 8 000, 00 гривень, і станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач боргує позивачу 78 860, 12 гривень. Як на підставу позовних вимог посилається на норми ч. 2 ст. 625 ЦК України та правову позицію Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 910/13238/18, в якій Верховний Суд висловив правову позицію про те, що положення ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати також з рішення суду. З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь позивача 37 334, 67 гривень інфляційних збитків та 7 325, 26 гривень 3% річних, а всього 44 659, 93 гривні, та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000, 00 гривень.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кравченко Р.М. зменшені позовні вимоги підтримав та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання за рішенням суду, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, в межах трирічного строку позовної давності, 37 334, 67 гривень інфляційних збитків та 7 325, 26 гривень 3% річних, а всього 44 659, 93 гривні, та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000, 00 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.

Заслухавши думку представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравченка Р.М., дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 листопада 2011 року, яке набрало законної сили 25 червня 2012 року, справа № 2-1188-2011 року, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 85 160, 12 гривень, 1 700, 00 гривень на відшкодування моральної шкоди, судовий збір в розмірі 868, 00 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120, 00 гривень, 1 000, 00 гривень витрат на правову допомогу та 900, 00 гривень витрат на експертне дослідження.

26 травня 2016 року старшим державним виконавцем Тячівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Мургою В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51215332 про примусове виконання виконавчого листа № 2-1188-2011, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області 18 грудня 2012 року, де боржником значиться відповідач ОСОБА_2 .

Згідно відповіді начальника Тячівського ВДВС у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Токаря А.В. від 22 травня 2023 року, виконавче провадження ВП № 51215332 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1188-2011 перебуває на виконанні та на рахунки відділу за період перебування надійшла сума в розмірі 8 000, 00 гривень. Залишок заборгованості становить 78 860, 00 гривень.

В судовому засіданні встановлено, що після постановлення судом рішення про стягнення з відповідача заборгованості, відповідач її не сплатив.

У частині першій статті 509 ЦК України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові

від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

При цьому, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц, провадження № 14-68цс18 та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Сплив позовної давності як підставу для припинення зобов`язання норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто, таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим, таке зобов`язання є триваючим, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передують подачі такого позову.

Такі правові висновки висловлені в постановах Верховного Суду від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18.

За наведених обставин та правових норм, суд приходить до висновку щодо стягнення із відповідача ОСОБА_2 передбачених статтею 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за час прострочення не виконання рішення суду за останні три роки, які передують подачі такого позову, тобто, за період з червня 2020 року по червень 2023 року.

Відповідно до долученого до заяви про зменшення позовних вимог розрахунку заборгованості, згідно якого залишок заборгованості за рішенням суду становить 78 860, 00 гривень. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто, таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, а отже позовні вимоги про стягнення заборгованості по інфляційним втратам та 3 % річних підлягають до задоволення в межах строку позовної давності за останні три роки, що передували зверненню до суду з даним позовом, в загальній сумі 44 659, 93 гривні, з яких: 3% річних у розмірі 7 325, 26 гривень та інфляційні втрати в розмірі 37 334, 67 гривень, нарахованих за період з червня 2020 року по червень 2023 року.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, вирішуючи питання щодо вимоги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравченка Р.М. про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, зважає на таке.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України):

подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 141ЦПК України).

Зважаючи на положення частини восьмої статті 134 ЦПК України, Верховний Суд у своїх судових рішеннях дотримується позиції, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, а в суді касаційної інстанції до прийняття постанови у справі (постанова КГС ВС від 22.03.2018 у справі № 910/9111/17).

На виконання цих вимог представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кравченко Р.М. подав суду договір № 19-04/22 про надання правничої допомоги від 19 квітня 2022 року та додаткову угоду № 1 до цього договору, в якій зазначена сума гонорару адвокату в розмірі 5 000,00 гривень, а також заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та докази, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Судові витрати у вигляді судового збору покласти відповідача ОСОБА_2 , які слід стягнути на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,141, 223, 247, 263-265ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань за рішенням суду задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 44 659, 93 (Сорок чотири тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять гривень 93 копійки) гривень, з яких: 3 % річних у розмірі 7 325, 26 (Сім тисяч триста двадцять п`ять гривень 26 копійок) гривень та інфляційні втрати в розмірі 37 334, 67 (Тридцять сім тисяч триста тридцять чотири гривень 67 копійок) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000, 00 (П`ять тисяч гривень 00 копійок) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету Украни 1073, 60 (Одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 09 жовтня 2023 року.

Головуюча: Сойма М.М.