Справа № 175/2774/22
Провадження № 2/175/828/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2023 року смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Бойко О.М.,
при секретарі судового засідання Бабко-Малій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом Барвінківського виконавчого комітету міської ради Ізюмського району Харківської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області про позбавлення батьківських прав,-
Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області про позбавлення батьківських прав відносно їх дітей - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).
Позивач у судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву згідно якої підтримав позовні вимоги з-підстав викладених у ній та просив суд задовольнити їх вимоги у повному обсязі та позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дітей.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву до суду не подав.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними виводи, суд дійшов до наступного висновку.
Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Судом встановлено, що Батько, ОСОБА_2 , 1965 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але понад рік проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до заяви батька та рішення виконавчого комітету Барвінівської міської ради Ізюмського району Харківської області № 160/21 від 31.08.2021 року «Про влаштування дітей у сім`ю патронатного вихователя», з 06.09.2021 року діти були влаштовані до родини патронатного вихователя, на території громади на час подолання батьками складних життєвих обставин.
З 05.02.2021 року ОСОБА_2 перебуває під соціальним супроводом міського центру соціальних служб, було складено план соціального супроводу, який ОСОБА_2 виконався частково.
У лютому 2022 року батько дітей разом зі співмешканкою робили косметичний ремонт у приміщені будинку за місцем мешкання, частково забезпечили дітей спальними місцями та робочими місцями для виконання домашніх завдань, вживаними речами, у наявності був незначний запас дров та продуктів харчування. Ні соціальних виплат, ні пенсії ОСОБА_2 не оформив, тим самим не забезпечив родину доходом для подальшого проживання та повернення дітей, забезпечивши їм належне утримання.
На початку квітня, у зв`язку з початком війни в Україні та оголошенням евакуації мирного населення з Барвінкового, ОСОБА_2 виїхав до сестри, яка мешкає в Донецькій області, на телефонні дзвінки соціальному працівнику не відповідав. Декілька разів телефонував патронатному вихователю та запитував про дітей.
Мати, ОСОБА_1 , 1989 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає у м. Києві. У листопаді 2020 року залишила дітей на батька та поїхала працювати в м. Київ, останній раз приїздила до міста у травні 2021 року, інколи телефонувала патронатному вихователю та цікавилася життям дітей, іншої допомоги не надавала. На даний час проживає з співмешканцем та новонародженою донькою. З інформації - вона не може займатися вихованням дітей, через брак коштів та небажанням співмешканця утримувати та виховувати їх.
Відповідно до інформації, яка надійшла з навчального закладу, вбачається, що батьки не цікавляться життям, навчанням дітей, ні разу не зателефонували адміністрації навчального закладу, класним керівникам, адже п`ятеро дітей - учні Барвінківського ліцею № 1.
17.02.2022 р. відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому було прийняте рішення щодо клопотання до суду про позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 та ОСОБА_1 по відношенню до дітей.
Так, Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме нехтування матір`ю та батьком своїми батьківськими обов`язками.
Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Разом з тим, згідно ст.3 Сімейного кодексу (далі - СК) України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Згідно зі ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Законом України «Про охорону дитинства» визначено охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Таким чином, з огляду на наведені вище норми, враховуючи загальні принципи побудови суспільства, охорони дитинства, максимального і повного забезпечення прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні, суд досліджує їх відповідність фактичним обставинам справи, що склалися і полягають у наступному.
Зокрема, судом встановлено, що відповідачі тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, ніяким чином не піклуються про дитину, не проявляють заінтересованості в її долі, не цікавляться її станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, підготовкою до життя, зокрема - не забезпечують необхідного харчування, медичним доглядом, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання доньки, не спілкуються з нею в достатньому обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення та не виявляють інтересу до її внутрішнього світу і не створюють умов для отримання нею подальшої освіти.
Обставини, зазначені в обґрунтуванні позовних вимог, підтверджуються, зокрема, дослідженими в судовому засіданні доказами, наявними в матеріалах справи, а також відповідним висновком складений Комісією з захисту прав дітей при виконавчому комітеті Барвінківського виконавчого комітету міської ради Ізюмського району Харківської області, яким визначено доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів щодо їх дітей.
Таким чином, вказані дії відповідачів жодним чином не відповідають встановленому сімейним кодексом обов`язку з виховання дітей, забезпечення їх добробуту, котрі покладені на відповідачів.
Сукупність таких факторів, свідчить про небажання і ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що є неприпустимим з точки зору охорони дитинства і загальних засад побудови суспільства і моральності.
Таке ставлення батьків до дітей є основним фактором при вирішенні питання про позбавлення їх батьківських прав.
Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.
Так, ст.164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав.
Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України визначено, осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, зокрема право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Як зазначено в абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
У відповідності з ч.ч. 4,5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Разом з тим, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідачі фізично здорові, працездатні, інших утриманців не мають, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, а також, те що відповідачі у добровільному порядку жодної допомоги на утримання дітей не надають, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, стягнувши аліменти з відповідачів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 28 вересня 2022 року та до досягнення дітьми повноліття.
Таким чином, позовні вимоги позивача щодо позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні дітей та стягнення з них аліментів на їх утримання підлягають задоволенню, оскільки в суд знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Відповідно до вимог ст.ст. 141,142 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь Держави суми судового збору у розмірі відповідному до задоволенню позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 18, 19, 23, 28, 48, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 89, 128, 133, 141, 142, 177, 209, 229, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 430 ЦПК України, ст.ст. 2, 7, 15, 17, 18, 19, 67, 68, 105, 110, 112, 150, 164, 166, 179, 180, 181, 182, 183, 184, 191, 249 СК України, суд -
Позовні вимоги Барвінківського виконавчого комітету міської ради Ізюмського району Харківської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), відносно його дітей - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).
Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), відносно її малолітніх дітей - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ).
Передати дітей ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), органу опіки та піклування Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області для подальшого їх влаштування.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Держави суму судового збору у розмірі 2147,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) на користь Держави суму судового збору у розмірі 2147,20 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко