Постанова

Іменем України

24 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 686/19705/20

провадження № 61-12203св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Хмельницькобленерго»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 31 серпня 2022 року у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» (далі - АТ «Хмельницькобленерго») на свою користь 13 141 587,16 грн вартості погіршення стану підстанції і 5 000 000,00 грн моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на підставі біржового договору купівлі-продажу 09 листопада 2006 року придбав у Приватного малого підприємства «Юнар» реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною вартістю 3 963 784 грн 38 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року у справі № 686/8864/15-ц задоволено його позов до ПАТ «Хмельницькобленерго», зобов`язано відповідача повернути йому протягом календарного місяця поточного року з незаконного володіння вищевказану реконструйовану підстанцію.

Проте відповідач зазначене рішення суду тривалий час не виконував, майно не повертав.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2017 року змінено спосіб та порядок виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року шляхом стягнення на його користь з ПАТ «Хмельницькобленерго» 268 196,00 грн ринкової вартості реконструйованої підстанції.

11 серпня 2017 року проведено обстеження технічного стану майна, що входить до складу підстанції, та складено акт, де зазначено: «стан майна умовно придатний та такий, що потребує значного ремонту».

У звіті про оцінку майна, зробленого на підставі акту обстеження технічного стану майна від 11 серпня 2017 року, встановлено знос обладнання підстанції в розмірі 98 %. Такий великий знос, який в економічному сенсі означає втрату вартості обладнання в процесі його експлуатації, пояснюється тим, що АТ «Хмельницькобленерго» не здійснювало витрат на поліпшення технічного стану майна.

Відповідно до висновку спеціаліста від 03 серпня 2020 року вартість погіршення стану майна (розмір матеріальної шкоди) належної йому підстанції 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та безпідставно використовувалась АТ «Хмельницькобленерго» в період з 10 листопада 2006 року до 15 вересня 2017 року в господарській діяльності, становить 13 141 587,16 грн.

Окрім того, у зв`язку з псуванням майна йому заподіяно моральну шкоду, що полягає у сильних душевних стражданнях, які вплинули на стан здоров`я. Розмір моральної шкоди оцінює в 5 000 000 грн та вважає достатнім для покриття моральних страждань, понесених у зв`язку із псуванням відповідачем належного йому майна з урахуванням вартості такого майна та його значущості.

Посилаючись на норми статей 1212, 1214 ЦК України, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2022 року у складі судді Стефанишин С. Л. у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог, зазначивши, що посилання позивача на погіршення відповідачем належного йому майна є припущенням, яке ґрунтується на оціночній різниці вартості майна, що не є належним та допустимим доказом.

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 31 серпня 2022 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2022 року в частині відмови в позові про стягнення матеріальної шкоди скасовано.

Провадження у справі в частині вимог за позовом ОСОБА_1 до АТ «Хмельницькобленерго» про стягнення матеріальної шкоди закрито.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2022 року в частині відмови в позові про стягнення моральної шкоди залишено без змін.

Апеляційний суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі в зазначеній частині, оскільки набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у справі № 686/18998/17.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення моральної шкоди суд апеляційної інстанції вважав таким, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачав.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

18 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та направити справу на новий апеляційний розгляд.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 761/7978/15-ц, від 12 червня 2019 року в справі № 320/9224/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України)

Також, заявник посилається на порушення судами норм процесуального права, а саме суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що апеляційний суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні справи.

Суд у справі № 686/18998/17 не вирішив спір щодо порушеного його права мирного володіння майном та неналежної експлуатації цього майна відповідачем, а відмовив у позові, мотивуючи тим, що позивач залежними та допустимими доказами не підтвердив, що ПАТ «Xмельницькобленерго» допустило погіршення його майна. Тому апеляційний суд дійшов помилкових висновків про закриття провадження у справі в частині вирішення вимог про стягнення майнових збитків.

Суд також зробив помилкові висновки й при вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, не врахувавши розрахунок спеціаліста, який є належним та допустимим доказом у цій справі.

Доводи інших учасників справи.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2023 рокупоновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 31 серпня 2022 року.

Відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу № 686/19705/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Обставини справи

У справі, яка є предметом касаційного перегляду, встановлено, що у поданому до суду у серпні 2020 року позові ОСОБА_1 просив стягнути з АТ «Хмельницькобленерго» на свою користь 13 141 587,16 грн вартості погіршення стану підстанції і 5 000 000,00 грн моральної шкоди, посилаючись на те, що товариство, використовуючи майно без достатньої правової підстави протягом тривалого часу, допустило його погіршення.

Також апеляційний суд установив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 лютого 2018 року, яке набрало законної сили 04 липня 2018 рокуу цивільній справі № 686/18998/17, ОСОБА_1 відмовлено в позові до АТ «Хмельницькобленерго» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 13 141 596,86 грн, завданої погіршенням стану підстанції в результаті її експлуатації відповідачем протягом 2006 - 2017 років.

Апеляційний суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди, оскільки набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у справі № 686/18998/17.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Підставою касаційного оскарження постанови Хмельницького апеляційного суду від 31 серпня 2022 року є посилання заявника на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 761/7978/15-ц, від 12 червня 2019 року в справі № 320/9224/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України); порушення судами норм процесуального права, а саме суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

У той же час повторне звернення до суду з тотожними вимогами суперечить принципу правової визначеності та є неможливим.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що: «за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) вказано, що: «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, провадження № 12-161гс19)вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

У справі, яка є предметом касаційного перегляду, апеляційний суд установив, що предметом позову у цій справі є вимога ОСОБА_1 до АТ «Хмельницькобленерго» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 13 141 587,16 грн, заподіяної погіршенням стану підстанції 110/35/10, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , в результаті її експлуатації відповідачем протягом 2006 - 2017 років.

Водночас у цивільній справі № 686/18998/17 набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зокрема, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 лютого 2018 року, яке набрало законної сили 04 липня 2018 року, відмовлено в позові ОСОБА_1 до АТ «Хмельницькобленерго» про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 13 141 596,86 грн, завданої погіршенням стану підстанції в результаті її експлуатації відповідачем протягом 2006 - 2017 років.

В обох справах позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права однаковими обставинами неправомірного використання відповідачем у зазначений період належної йому на праві власності підстанції 110/35/10 з комплектуючими, що призвело до погіршення стану майна та втрати вартості обладнання в процесі його експлуатації. Відносини з відповідачем щодо використання підстанції за своїм змістом вважає кондиційними і посилається, як на підставу для задоволення своїх вимог, на статті 1212, 1214 ЦК України.

Отже, сторони, предмет і підстави двох позовів є тотожними. При цьому долучення позивачем до цього позову додаткових доказів на підтвердження позовних вимог, які існували на час розгляду справи № 686/18998/17, не свідчать про пред`явлення ним позову з інших підстав.

З огляду на викладене, оскільки рішення суду в справі № 686/18998/17, що набрало законної сили, ухвалено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд апеляційної інстанції правильно закрив провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК Українив частині вимог ОСОБА_1 до АТ «Хмельницькобленерго» про стягнення матеріальної шкоди.

Доводи касаційної скарги з цього приводу зводяться до формальної незгоди з оскарженим судовим рішенням та не дають підстав для його скасування, оскільки згідно з вимогами частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Аналіз статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

З огляду на загальні підстави цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, яка вимагає її відшкодування, що відповідає змісту частини третьої статті 12 та статті 81 ЦПК України.

Позивач заподіяння моральної шкоди обґрунтовує душевними стражданнями, яких він зазнав у зв`язку з псуванням АТ «Хмельницькобленерго» належного йому майна.

Установлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 01 березня 2016 року, задоволено позов ОСОБА_1 . Зобов`язано ПАТ «Хмельницькобленерго» повернути позивачеві протягом календарного місяця поточного року із свого незаконного володіння реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої входить електротехнічне обладнання, матеріали та будівельна частина згідно акту прийому-передачі від 09 листопада 2006року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2017 року за заявою ОСОБА_1 змінено спосіб та порядок виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2015 року шляхом стягнення на його користь з ПАТ «Хмельницькобленерго» 268 196,00 грн ринкової вартості реконструйованої підстанції станом на 29 червня 2017 року. Зазначене судове рішення виконано, відповідачем перераховано ці кошти із залишенням у власності реконструйованої підстанції.

При розгляді справи № 686/18998/17, судове рішення в якій набрало законної сили, суд установив, що ОСОБА_1 належними, допустимими і достатніми доказами не підтвердив факт того, що відповідач допустив погіршення стану реконструйованої підстанції 110/35/10.

Звертаючись із позовом у справі, яка переглядається, заподіяну моральну шкоду відповідачем позивач пов`язував із погіршенням стану реконструйованої підстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, взявши до уваги обставини, встановлені у справі № 686/18998/17, правильно виходив із недоведеності позивачем факту заподіяння йому шкоди.

Аналогічна позиція при розгляді справ у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 20 червня 2022 року в справі № 296/3125/20 (провадження № 61-411св21), від 29 листопада 2021 року в справі № 296/699/20 (касаційне провадження № 61-8042св21), від 24 червня 2022 року в справі № 296/3116/20 (провадження № 61-1760св21), від 05 серпня 2022 року у справі № 296/2626/21 (провадження № 61-1971св22).

Висновки судів у цій частині відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані, та не суперечать правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах, що зазначені заявником в касаційній скарзі.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують.

Доводи касаційної скарги щодо неврахування судами відповідних доказів Верховний Суд не бере до уваги, оскільки вони були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Посилання в касаційній скарзі на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах колегія суддів відхиляє, оскільки у мотивувальній частині постанови наведене посилання на постанови Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Інші наведені в касаційній скарзі аргументи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судами, що в силу положень статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції у нескасованій при перегляді апеляційним судом частині та постанова апеляційного суду ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у нескасованій при перегляді апеляційним судом частині та постанову апеляційного суду - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2022 року у нескасованій при перегляді апеляційним судом частині та постанову Хмельницького апеляційного суду від 31 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун