Справа №705/2235/18
2/705/164/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2023 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі головуючої судді Годік Л.С.
при секретарі судових засідань Гученко К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про стягнення збитків, що завдані ДТП, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про стягнення збитків, що завдані ДТП.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що ОСОБА_3 , 29 травня 2015 року, близько 16 год. 10 хв., керуючи вантажним автомобілем марки «ЗІЛ-138А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по автодорозі сполученням «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка», на 546 км+700 метрів, порушуючи вимоги п. 2.3. «б»; 12.3; 13.1 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та біля повороту до вул. Вокзальної, м. Умань, Черкаської обл., допустив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos TF 48Y», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився до повної зупинки з метою здійснення маневру повороту ліворуч у напрямку вул. Вокзальної м. Умані.
Внаслідок вказаної ДТП водій автомобіля «Daewoo Lanos TF 48Y» отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів грудної клітки з компресійним переломом тіла 6-го грудного хребця, закритої травми передньої черевної стінки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 115 від 02.02.2016 року, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля марки «ЗІЛ- 138А» - ОСОБА_3 , знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вироком Уманського міськрайонного суду від 19 грудня 2017 року ОСОБА_3 засуджено за ст. 286 ч. 1 КК України за означеним фактом до 1-го року обмеження волі та звільнений від відбуття покарання за ЗУ «Про амністію».

Позивач зазначає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП повністю доведена належними доказами, однак, у відповідності до положень ст.ст. 1172, 1187 ЦК України, належним відповідачем у даній справі є власник джерела підвищеної небезпеки, автомобіля «ЗІЛ-138А» ОСОБА_2 .

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи, за пошкодження автомобіля «Daewoo Lanos TF 48Y» йому (позивачу) завдано матеріального збитку в розмірі 102 374,00 грн., а також він перебував на амбулаторному лікуванні, під час якого, на придбання медичних препаратів та ліків, ним витрачено 25 000 грн., транспортних витрат - 7500 грн. - всього матеріальна шкода оцінюється в розмірі 134 874,00 грн.

За таких обставин, з урахуванням інфляції в сумі 45 530,28 грн., 3-х відсотків річних за користування чужими коштами в сумі 11 551,13 грн., суми відновлювального ремонту станом на момент ДТП - травень 2015 року 134 874,00 грн., просить стягнути з відповідача 191 955,00 грн. та судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Прудивус М.А. в судове засідання не з`явилися, однак, адвокат Прудивус М.А. подав на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Повідомлення повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, попередньо на адресу суду подав письмові пояснення по справі в яких зазначив, що працював водієм на вантажному автомобілі марки «ЗІЛ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_2 , з яким в той час перебував в трудових відносинах, тобто був прийнятий на роботу водієм означеного автомобіля, водієм працював близько півтора року. В ОСОБА_2 , спочатку був водієм автомобіля ГАЗ, потім, коли ОСОБА_2 купив ЗІЛа, пересів на нього. За роботу щомісячно отримував обумовлену зарплатню від ОСОБА_2 , чи був офіційно прийнятий на роботу та чи стягувались з його зарплати страхові платежі і податки, не знає. За технічним станом автомобіля слідкував особисто ОСОБА_2 , якому він напередодні ДТП говорив, що на автомобілі ЗІЛ несправні гальма, і що періодично на автомобілі спрацьовує гальмо лише на одне переднє колесо, однак з невідомих причин він автомобіль не відремонтував. 29 травня 2015 року він керував вказаним автомобілем рухаючись по об`їзній дорозі з вінницької траси, біля повороту до вул. Вокзальної м. Умань, Черкаської обл. допустив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos TF 48Y», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився для лівого повороту на вул. Вокзальну. Зіткнення сталось у зв`язку з тим, що на автомобілі ЗІЛ були несправні гальма, а саме гальмувало одне колесо, однак, в протоколах ДАІ та потім кримінальній справі відносно нього було вказано, що причина ДТП те, що він не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням. В подальшому, ОСОБА_2 запевняв його, що до нього не буде претензій, хоча згодом, коли розпочались проблеми та виклики до суду і в ДАІ - звільнив його. Вважає, що майнову відповідальність за шкоду, що завдана ОСОБА_1 слід стягувати з власника автомобіля, як це вказано в законодавстві - ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Так, як на автомобілі ЗІЛ він їздив за трудовим договором з ОСОБА_2 , то й шкоду слід стягувати з власника. Просить проводити судовий розгляд у його відсутність.

Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , 29 травня 2015 року, близько 16 год. 10 хв., керуючи вантажним автомобілем марки «ЗІЛ-138А», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі сполученням «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка» на 546 км+700 метрів, порушуючи вимоги п. 2.3. «б» (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну); 12.3 (у разі виникнення безпеки руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виправити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди); 13.1 (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу) ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та біля повороту до вул. Вокзальної м. Умань, Черкаської області, допустив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos TF 48Y», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зупинився до повної зупинки з метою здійснення маневру повороту ліворуч у напрямку вул. Вокзальної м. Умані.

В наслідок вказаної ДТП водій автомобіля «Daewoo Lanos TF 48Y», реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав тілесні ушкодження, у вигляді закритої травми органів грудної клітки з компресійним переломом тіла 6-го грудного хребця, закритої травми передньої черевної стінки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 115 від 02.02.2016 року, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля марки «ЗІЛ- 138А», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_3 , а саме вимог п.2.3 «б», 12.3, п.13.1 ПДР України, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 грудня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 1-го року обмеження волі, звільнений від відбуття покарання за ЗУ «Про амністію» (а.с.6).

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Отже, суд вважає встановленими та доведеними ті обставини, що саме між винними діями ОСОБА_3 , водія автомобіля марки «ЗІЛ-138А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та заподіянню шкоди автомобілю «Daewoo Lanos TF 48Y», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу ОСОБА_1 , та тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я позивачу ОСОБА_1 , існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Автомобіль «Daewoo Lanos TF 48Y», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_4 , яким на підставі довіреності керував ОСОБА_1 . Згідно Висновку експерта № 29 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 09.07.2015 р., матеріальний збиток, завданий автомобілю «Daewoo Lanos TF 48Y», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 102 374,00 грн. (а.с.13-29).

Автомобіль «ЗІЛ-138А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.37).

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п.4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Виходячи із наведених норм права, шкода завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів того, що ОСОБА_3 , під час керування автомобілем «ЗІЛ-138А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував в трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_2 та виконував роботу згідно своїх посадових обов`язків.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-268, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про стягнення збитків, що завдані ДТП.

Заочне рішення може бути переглянуте Уманським міськрайонним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Л. С. Годік