РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Зосименко О.М.,

за участі секретаря Стелюти М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Готельний комплекс «Україна» Житомирської обласної ради, третя особа: Житомирська обласна рада про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії,

установив:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати припиненими з 24.02.2022 року трудові відносини між відповідачем та позивачем, які виникли 18.07.2018 на підставі трудового договору, оформленого наказом № 90-К від 17.07.2018- за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України; Зобов`язати відповідача нарахувати на суму заробітної плати за період з 01 січня 2021 року по 24 лютого 2022 року єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в порядку ч. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за застраховану особу - ОСОБА_1 та сплатити суму єдиного соціального внеску на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку застрахованої особи; зобов`язати відповідача надати до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області звітність у зв`язку з нарахуванням єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.07. 2018 року між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «Котельний комплекс «Україна» Житомирської обласної ради укладено трудовий договір на невизначений строк, за яким позивача прийнято на посаду покоївки. Згідно довідки за формою ОК-5 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страхувальником КП «Готельний комплекс Україна» у період з липня 2018 по грудень 2020 позивачу нараховувалася заробітна плата із якої сплачувався страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ). Фактично трудові відносини між позивачем та відповідачем було припинено 24.02.2022 в день початку війни. Так, цей день керівником КГ «Готельний комплекс «Україна» було повідомлено позивача про те, щоб остання більше н виходила на роботу, на що позивач погодилася, відтак сторони досягли згоди про припинення трудових відносин. При цьому роботодавцем не було належним чином оформлено припинення трудових відносин, зокрема у трудовій книжці позивача не зроблено запис про звільнення. Дана обставина перешкоджає позивачу оформити перерахунок пенсії, відтак порушує її права на належне пенсійне забезпечення, гарантоване державою та Конституцією України. Оскільки позивачу, знаходячись в трудових відносинах з роботодавцем, була нарахована заробітна плата за період з січня 2021 по лютий 2022 року, але з цієї заробітної плати відповідачем не було сплачено єдиний соціальний внесок на позивача, як застрахованої особи, то це є порушенням прав позивача відповідно до законодавства України на оформлення, призначення та виплату у відповідному розмірі сум пенсій в органах ПФУ, яке вираховується із сум цих страхових внесків, які повинен був відраховувати відповідач, як роботодавець, в Пенсійний фонд України.

Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача надав заяву в якій просить розглядати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Від директора КП «Готельний комплекс «Україна» Житомирської обласної ради надійшли заяви про неможливість виконання ухвали суду щодо надання належним чином завірену копію наказу № 90-K від 17.07.2018 про прийняття на роботу ОСОБА_1 на посаду покоївки з 18.07.2018; належним чином завірені копії відомостей про нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період з січня 2021 по лютий 2022 у зв`язку з тим, що відсутня фінансово-господарська документація комунального підприємства. По даним обставинам було подано заяву до правоохоронних органів та відкрито кримінальне провадження № 0000856 від 05.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та заяву про залучення до справи третьої особи. Представник третьої особи направив клопотання в якому просить розгляд справи проводити без участі представника Житомирської обласної ради.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.07.2018 року між позивачем та відповідачем укладено трудовий договір на невизначений строк, за яким позивача прийнято на посаду покоївки, що підтверджується записом у трудовій книжці за № 45 від 18.07.2018. (а.с.17)

Згідно довідки за формою ОК-5 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страхувальником КП «Готельний комплекс Україна» у період з липня 2018 по грудень 2020 позивачу нараховувалася заробітна плата із якої сплачувався страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. (а.с. 18)

Також із довідки за формою ОК-5, судом встановлено, що відповідач не сплачував страхові внески за позивача у період з 01.01.2021 по день фактичного припинення трудових відносин. (а.с. 18)

Як встановлено з довідки Приватбанку від 14.08.2023 року, на банківську картку позивача надходили грошові кошти від відповідача як заробітна плата у період до 25.05.2021 року. (а.с. 26-26)

Згідно листа КП «Готельний комплекс`Україна», за фактом відсутності документів фінансової звітності відкрито кримінальне провадження № 0000856 від 05.05.2021 року. (а.с. 42)

Згідно зі ст. ст.21, 24 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП трудовий договір укладається між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом. Тому і рішення про розірвання трудового договору приймається власником або органом управління підприємства, установи, організації, який наділений такими повноваженнями.

Трудове законодавство України передбачає єдині загальні підстави припинення трудового договору (ст. 36 КЗпП). Для деяких категорій працівників у законодавстві встановлений і ряд додаткових підстав (статті 37,41 КЗпПта інші законодавчі акти).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.

Законодавством не встановлено порядку чи строків розірвання трудового договору за угодою сторін, тож вони визначаються працівником і роботодавцем самостійно в кожному конкретному випадку.

За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Розірвання трудового договору за угодою сторін не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від роботодавця. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.

При звільненні працівника в трудову книжку повинні вноситися записи про причини (підстави) звільнення відповідно до формулювання їх у законодавстві і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Всі підстави припинення трудового договору можна класифікувати в залежності від двох критеріїв: 1) виду юридичного факту, який є причиною припинення; 2) волевиявлення яких саме суб`єктів спричинило припинення трудового договору.

За першим критерієм розрізняється припинення трудового договору в зв`язку з певними подіями (закінчення строку договору, смерть працівника), а за другим - у зв`язку з певними юридичними діями: взаємне волевиявлення сторін; ініціатива працівника; ініціатива власника або уповноваженого ним органу; ініціатива третіх осіб, які не є стороною трудового договору; порушення правил прийому на роботу.

Приписи ст. 43 Конституції України та ст. 22 КЗпП України забороняють будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору. Конституційний Суд України розглядає право на працю, визначене ст. 43 Конституції України, як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом (Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004, № 14-рп/2004, від 16.10.2007, № 8-рп/2007 та від 29.01.2008, № 2-рп/2008). Свобода праці передбачає можливість особи займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по своїй суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

Припинення трудових відносин тісно пов`язано зі свободою його праці, оскільки праця може виконуватися саме до того часу поки останній не вирішить припинити її виконання або з інших підстав.

При цьому, припинення трудових правовідносин має безпосередній вплив на можливість мати реалізацію прав на зайнятість (не заборонену законодавством діяльність осіб, пов`язану із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі), працевлаштуванням на роботі (посаді).

Так, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених згаданими актами або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або не настання певної події.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 253 КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що страхувальники-роботодавці зобов`язані сплачувати єдиний внесок далі - ЄСВ), нарахований за відповідний базовий звітний період не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, яким є календарний місяць. Такі вимоги зазначені ч. 8 ст. 9 Закону № 2464.

Відповідно до п. 12 ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ЄСВ підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

У разі несвоєчасної сплати або не в повному обсязі ЄСВ до платника застосовуються фінансові санкції, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку ЄСВ, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність (ч. 11ст. 9 Закону № 2464).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Вимогами ст.ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час трудові відносини між сторонами фактично припинені, ОСОБА_1 яка знаходячись в трудових відносинах з роботодавцем, була нарахована заробітна плата, але з цієї заробітної плати відповідачем не було сплачено єдиний соціальний внесок, як застрахованої особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 3 220,80 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 223, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати припиненими з 24.02.2022 року трудові відносини між Комунальним підприємством «Готельний комплекс «Україна» Житомирської обласної ради та ОСОБА_1 , які виникли 18.07.2018 року на підставі трудового договору, за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 К3пП України.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Готельний комплекс «Україна» Житомирської обласної ради нарахувати на суму заробітної плати за період з 01 січня 2021 року по 24 лютого 2022 року єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в порядку ч. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за застраховану особу - ОСОБА_1 та сплатити суму єдиного соціального внеску на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку застрахованої особи.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Готельний комплекс «Україна» Житомирської обласної ради надати до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області звітність у зв`язку з нарахуванням єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Стягнути з Комунального підприємства «Готельний комплекс «Україна» Житомирської обласної ради в дохід держави судовий збір в розмірі 3 220,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Відповідач: Комунальне підприємство «Готельний комплекс «Україна» Житомирської обласної ради (м. Житомир, вул. Київська 3, ).

Третя особа: Житомирська обласна рада (м. Житомир, майдан С.П. Корольова 1, ).

Суддя О.М. Зосименко