Справа № 367/1885/23
Провадження №2-н/367/188/2023
УХВАЛА

іменем України

27 квітня 2023 року місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Одарюк М.П., розглянувши заяву Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення,

встановив:

21 березня 2023 року Приватне комунально-побутове підприємство «Теплокомунсервіс» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

Розглянувши надані матеріали, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

У заяві про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , тому дана заява про видачу судового наказу підсудна Ірпінському міському суду Київської області, оскільки за правилами виключної підсудності позови, вимоги по яким стосуються нерухомого майна, подаються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до інформації, наданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області станом на 29 березня 2023 року ОСОБА_1 з 27 травня 1994 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень частини 1 статті 165 ЦПК України суд відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до вимог статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

В той же час, суд звертає увагу, що підсудність є сукупністю цивільних процесуальних норм, що встановлюють правила розмежування повноважень судів загальної юрисдикції.

Територіальною називається підсудність справи суду залежно від території, на яку розповсюджується юрисдикція даного суду. З її допомогою розмежовується компетенція однорідних судів (однієї ланки судової системи). Так, цивільне процесуальне законодавство виділяє кілька видів просторової підсудності, у залежності від місця знаходження сторін, характеру спірних правовідносин, угоди сторін, наявності зв`язку між справами. До них відносяться: загальна територіальна підсудність, альтернативна підсудність та виключна підсудність.

Загальна підсудність визначає компетенцію суду по розгляду справи залежно від знаходження відповідача. Коли ним є громадянин, то позови пред`являються до суду за місцем його проживання, його постійної осілості. Позови до підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності пред`являються за місцем знаходження їх органу управління. Правила загальної підсудності поширюють свою дію на всі справи позовного провадження, за винятком тих, для яких ЦПК встановлює інший вид підсудності.

Статтею 28 ЦПК України передбачено, що підсудність справ за вибором позивача, встановлює правила підсудності справ за вибором позивача, яку ще називають альтернативною підсудністю. Альтернативною називають підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу. Не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), вона встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин (стан здоров`я, малолітні діти тощо) позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Виключна підсудність встановлює, що пред`явлення позовів у деяких справах можливе тільки у точно визначеному законом суді. Вона передбачена до незначної частини позовів, виключаючи можливість застосування до них інших видів територіальної підсудності, тому і названа виключною підсудністю.

Пунктами 34, 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01 березня 2013 року роз`яснено, що якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред`являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням, яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК України і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК України.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві, а не стягувачу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у видачі судового наказу за заявою Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги слід відмовити на підставі пункту 9 частини 1 статті 165 ЦПК України.

Також, суд звертає увагу, що заявник має право звернутись з тими самими вимогами у позовному провадженні вже за правилами альтернативної підсудності, згідно статті 28 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 27, 28, 162,164-166, 260, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги.

Відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.П. Одарюк