Справа № 128/1649/20
Провадження № 22-ц/801/1511/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 рокуСправа № 128/1649/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Рибчинського В. П., Медвецького С. К.,

за участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Нідзельська Ірина Євгенівна, Виконавчий комітет Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області

третя особа - ОСОБА_3 в особі законного представника - ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мунтяна Євгена Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08 червня 2023 року, постановлену у складі судді Шевчук Л. П. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 а, приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Нідзельської І. Є., Виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , законним представником якої є її мати ОСОБА_4 , про визнання заповіту та свідоцтв про право на спадщину недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності на спадкове майно.

У заявленому позові просив:

-визнати недійсним заповіт від 27 липня 2017 року від імені ОСОБА_5 , посвідчений секретарем виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької ради;

-визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1348 та №1349, які були видані 03 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Винницького районного нотаріального округу Нідзельською І. Є.;

-скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48999913 та індексний номер 49000392 від 03 жовтня 2019 року, прийняті приватним нотаріусом Винницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є.;

-визнати за позивачем право власності на 1/2 частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами , який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та на 1/2 частку земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,121 га в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_5

11 квітня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мунтян Є. В. подав до суду заяву, у якій просив закрити провадженні у справі у зв`язку із відмовою позивача від позову, оскільки під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 добровільно задовольнив позовні вимоги позивача шляхом укладення договору дарування на спірне спадкове майно. Також відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в сумі 15 000,00 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 13 032,00 грн, витрати по сплаті судового збору за призначення експертизи в сумі 420,40 грн., витрати по сплаті судового збору за забезпечення позову в сумі 420,40 грн, витрати по оплаті судово-медичної експертизи в сумі 5 436,92 грн, а всього 34 309,72 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08 червня 2023 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову, провадження у справі закрито та відмовлено у задоволенні вимог про стягнення судових витрат.

Ухвала в частині відмови у задоволенні вимог заяви про стягнення судових витрат мотивована тим, що укладення договору дарування частини спірного нерухомого майна, після пред`явлення позову про визнання заповіту та свідоцтв про право на спадщину недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності на спадкове майно, не є добровільним задоволенням вимог позивача відповідачем в розумінні процесуального закону, а тому відсутні підстави для покладення обов`язку на відповідача ОСОБА_2 по відшкодуванню усіх витрат, понесених позивачем у справі відповідно до положень частини третьої статті 142 ЦПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червні 2023 року адвокат Мунтян Є. В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у стягненні судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 27 670, 48 грн., а також стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 22 червня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Медвецький С. К.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 липня 2023 року справу призначено до розгляду на 20 липня 2023 року о 10 год. 10 хв. з повідомленням сторін, в подальшому за клопотанням відповідача ОСОБА_2 розгляд справи відкладено на 24.07.2023 року о 11:00 год.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 13 липня 2023 року суддю Копаничук С. Г. замінено на суддю Рибчинського В. П.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що укладення між позивачем і відповідачем договору дарування на 1/2 спірного майна, на думку сторони позивача, є задоволенням позовних вимог позивача в частині визнання права власності на частину спірного майна, а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеним відповідачем вимогам.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

Від представника ОСОБА_2 адвоката Костюк Г. М. на адресу суду надійшов відзив, де вона зазначає, що вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували.

Приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Нідзельська І. Є. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, при цьому надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що в липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із даним позовом у якому просив:

-визнати недійсним заповіт від 27 липня 2017 року від імені ОСОБА_5 , посвідчений секретарем виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької ради;

-визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1348 та №1349, які були видані 03 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Винницького районного нотаріального округу Нідзельською І. Є.;

-скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48999913 та індексний номер 49000392 від 03 жовтня 2019 року, прийняті приватним нотаріусом Винницького районного нотаріального округу Нідзельською І. Є.;

-визнати за позивачем право власності на 1/2 частку житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами , який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та на 1/2 частку земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,121 га в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_5

11 квітня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мунтян Є. В. подав до суду заяву, у якій просив закрити провадженні у справі у зв`язку із відмовою позивача від позову, оскільки під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 добровільно задовольнив позовні вимоги позивача шляхом укладення договору дарування на спірне спадкове майно.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Положеннями ч. 1 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Отже, відшкодування відповідачем позивачу судових витрат є за своєю природою цивільно-правовою відповідальністю і засобом, який забезпечує виконання суб`єктом цивільних правовідносин своїх обов`язків.

Як зазначалося, пред`явивши позов до ряду відповідачів, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним заповіт, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнати за ним право власності на спадкове майно.

Згодом відповідач ОСОБА_2 за договором дарування відчужив на користь ОСОБА_1 1/2 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами і 1/2 частки земельної ділянки, які знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, пославшись на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №688/3712/19, від 08 липня 2020 року у справі №688/3320/19-ц, від 24 липня 2020 року у справі №688/3361/19, від 09 липня 2020 року у справі №688/3556/19-ц; від 23 липня 2020 року у справі №688/3708/19, від 11 січня 2021 року у справі №688/3359/19; від 13 травня 2021 року у справі № 688/3546/19., дійшов до вірного висновку про те, що укладення такого договору, не може бути розцінено як задоволення відповідачами позовних вимог позивача про визнання заповіту та свідоцтв про право на спадщину недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності на спадкове майно.

Окремо апеляційний суд зауважує, що укладення договору дарування на користь позивача не є задоволенням його вимоги про визнання за ним права власності на частку у спірному майні, оскільки за своїм змістом та наслідками у розумінні процесуального закону ці дії не є тотожними.

Так, укладення договору між сторонами свідчить про виникнення цивільно-правових відносин між сторонами, які породжують відповідні права та обов`язки між дарувальником та обдаровуваним і не є процесуальною дією, яка передбачає задоволення позовних вимог відповідачем в розумінні процесуального закону.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для покладення на ОСОБА_2 обов`язку відшкодувати на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, при відмові позивача від позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а зводяться до власного тлумачення заявником норм права та незгоди із судовим рішенням.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині стягнення судових витрат.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Мунтяна Євгена Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08 червня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді: В. П. Рибчинський

С. К. Медвецький