Справа №757/3334/23-ц
Провадження №2/760/7588/23
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 липня 2023 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Аксьонова Н.М.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати неправдивість свідчень відповідача щодо позивача, а також завдання позивачу матеріальної та моральної шкоди, зокрема шкоди здоров`ю, негативних емоцій через надання свідком ОСОБА_2 неправдивих свідчень, цілеспрямоване, свідоме наговорювання на позивача, та стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди, матеріальної шкоди, судових витрат, враховуючи узагальнену суму, що завдано з вини відповідача, у сумі 1000000 грн + 8573 грн + 916 грн + 1012 грн + 1120 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2023 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 травня 2023 року позовну заяву було залишено без руху, надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Однак, позивач не усунула всі недоліки, що зазначені в ухвалі суду.

Так, 10 липня 2023 року позивачем подано заяву про уточнення позову, в якій позивач не змінюючи підстав позову, змінила його предмет та просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь з відкриттям окремого рахунку у відшкодування моральної шкоди 1000000 грн, матеріальної шкоди 10229 грн, та 3630 грн судових витрат.

Проте, до позовної заяви так і не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у розмірі, який визначений п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» - із розрахунку 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 10102,29 грн.

При цьому суд не погоджується з твердженням позивача, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки позивачем заявлені позовні вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної їх неправдивими свідченнями, а не каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як у позовні заяві, так і в заяві про уточнення позову позивач вказала, що шкода завдана їй відповідачем саме неправдивими свідченнями. У заяві про уточнення позову позивач наголосила, що в заяві про уточнення позову вона змінила лише предмет позову, не змінюючи при цьому підстав такого позову.

Відтак, на переконання суду, відсутні підстави для звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Таким чином, враховуючи, що у визначений судом строк ухвалу про залишення позовної заяви без руху позивач не виконала, а невиправлені недоліки позовної заяви є очевидними та суттєвими, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Крім того, відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з правилами частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Використання нецензурної лексики, образливих та лайливих слів, символів, світлин аморального характеру зокрема є неприпустимим ані у заявах щодо суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, зокрема й касаційній скарзі, ані у виступах учасників судового процесу та їх представників. Такі дії заявника об`єктивно є свідченням зловживання наданими цивільним законодавством правами.

Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 березня 2019 року у справі №199/6713/14-ц (провадження №14-92цс19)).

Подібні висновки також сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі №9901/23/21 (провадження №11-64заі21), у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №274/4944/20 (провадження №61-393св21), а також застосовані - в ухвалі Верховного Суду від 08 січня 2019 року у справі №826/3515/18 (провадження №К/9901/69661/18).

Така сама оцінка застосовується судом в оцінці використання світлин аморального характеру, використаних позивачем ОСОБА_1 в якості доказу, долученого до позовної заяви (т.2 арк.112). Суд визнає такі відверті фотоматеріали, які не відповідають вимогам цензури, аморальними, які виходять за межі нормальної, коректної та легітимної критики, їх використання є неприпустимим при оформленні будь-яких заяв, звернень, адресованих суду, зокрема й позовної заяви.

Суд вважає, що використання таких світлин не переслідує мету здійснення правосуддя, не сприяє з`ясуванню обставин справи та з`ясуванню істини у спірних правовідносинах.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви №61164/00 і №18589/02)).

Відповідно до змісту частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З урахуванням змісту поданої позовної заяви суд визнає дії позивача ОСОБА_1 щодо використання зазначених світлин і фотоматеріалів (т.2 арк.112) крайнім проявом неповаги до суду та очевидним зловживанням процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства та його завданню. Указані обставини є самостійною підставою для повернення позовної заяви позивачу ОСОБА_1 .

Керуючись ст.2, 11, 43, 44, 185, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Солом`янський районний суд міста Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Солом`янського районного

суду міста Києва Н.М. Аксьонова