Справа № 465/3239/20 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/516/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

з участю представника заявника Івашківа М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2023 року в складі судді Мартьянової С.М. у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу,-

встановив:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати виконавчий лист у справі № 465/3239/20, виданий Франківським районним судом м. Львова 24.12.2020 року таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовувала тим, що у Франківському відділі державної виконавчої служби на виконанні знаходиться виконавчий лист №465/3239/20 виданий Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТЗОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості. Даний виконавчий лист було видано на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 24.12.2020 року у справі 465/3239/20, яким вирішено стягнути 25% річних на суму тіла кредиту з 17.04.2017 року по 17.04.2020 року в розмірі 126102.74 грн. та заборгованість за інфляційними витратами на суму тіла кредиту з травня 2017 року по березень 2020 року 41801,03 грн. Про даний судовий процес їй не було відомо до червня 2021 року, про нього їй повідомило ТОВ «Кредитні ініціативи».

Користуючись своїм правом заявник звернулась до Львівського апеляційного суду з апеляційною скаргою на вищевказане рішення суду.

Постановою Львівського апеляційного суду від 16 червня 2022 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 24.12.2020 року змінено та ухвалено нову постанову у справі.

Враховуючи наведене, вважає, що виконавчий лист втратив свою силу, виконавче провадження має бути закінчено.

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2023 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу відмовлено.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_1 , вважає, що суд першої інстанції дійшов до неправильних висновків та неправильно застосував норми чинного законодавства. Окрім того, грубо порушив норми процесуального права, розглянувши заяву з порушенням строків, визначених ч. 3 ст. 432 ЦПК України.

Зазначає, що виданий на підставі судового рішення виконавчий лист №465/3239/20 від 24.12.2020 є неналежним виконавчим документом, оскільки рішення суду, на підставі якого його було видано, змінене в частині суми стягнення.

Окрім того, в даному випадку наявні одночасно дві обставини, які є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню: зменшення (погашення) заборгованості боржника та видача виконавчого листа за рішенням, яке було змінене.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2023 року та прийняти нову постанову, якою визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

При цьому, суд вбачав за можливе роз`яснити заявниці, що вона не позбавлена можливості звернутися безпосередньо до Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) разом з постановою Львівського апеляційного суду від 16.06.2022 року, яка набрала законної.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24.12.2020 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» суму заборгованості за кредитом у розмірі 167 903 (сім сто шістдесят сім тисяч дев`ятсот три) гривні 77 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» суму сплаченого судового збору в сумі 2518 (дві тисячі п`ятсот вісімнадцять) грн. 56 коп.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.04.2021 року виправлено описку у резолютивній частині рішення Франківського районного суду м. Львова від 24.12.2020 року у справі №465/3239/20, яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» суму заборгованості за кредитом у розмірі 167 903 (сто шістдесят сім тисяч дев`ятсот три гривені) грн. 77 коп., а також 2 518 (дві тисячі п`ятсот вісімнадцять гривень) грн. 77 коп. судового збору.

В резолютивній частині вважати вірною прописом зазначену суму заборгованості «(сто шістдесят сім тисяч дев`ятсот три гривні)».

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 24.12.2020 року набрало законної сили 25.01.2021.

На виконання вищезазначеного рішення суду, 03.02.2021 Франківський районний суд м. Львова видав виконавчий лист № 465/3239/20.

03 серпня 2021 року ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду на рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року у справі № 465/3239/20.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03.11.2021 поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року та відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 16.06.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором та в частині судового збору змінено та ухвалено нову постанову.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» 52400.72 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких 37268.39 грн. інфляційні втрати, 15132.33 грн. три відсотки річних, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» 786.04 грн. судового збору за подання позовної заяви.

За положеннями ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 у справі № 61-1592св17, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа (постанова Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі №824/85/21).

Як встановлено судом першої інстанції, рішення Франківського районного суду м. Львова від 24.12.2020, станом на час видачі виконавчого листа, набрало законної сили.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 покликалась, зокрема, на зміну судового рішення судом апеляційної інстанції в частині розміру заборгованості.

Разом з тим, заявник не вказала на передбачені матеріально-правові та процесуальні законом підстави, для того щоб суд мав можливість визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю.

Зокрема, через відсутність доказів повного або часткового погашення боргу у зв`язку з його припиненням та добровільним виконання, суд позбавлений був можливості визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Сам факт зміни судового рішення в частині розміру заборгованості, а не його скасування, не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в цілому.

Колегія суддів зауважує, що рішення суду є обов`язковим до виконання в частині суми боргу, яка визначена зміненим судовим рішенням. І лише у разі його виконання добровільно чи примусово у визначеній судом сумі, виконавчий лист може бути визнано таким, що не підлягає виконанню, частково. Дана обставина може бути якраз тою «іншою підставою» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково, проте з такими вимогами ОСОБА_1 не зверталась.

Заявник (боржник за виконавчим документом) може та має право, у разі відкритого виконавчого провадження, звернутись до виконавця із заявою про припинення стягнення за раніше виданим виконавчим листом з підстав наведених вище.

Доводи апеляційної скарги, що обов`язок сплачувати заборгованість перед ТОВ «Кредитні ініціативи» є припиненим, внаслідок зміни судового рішення є помилковими, оскільки після ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили, у ОСОБА_2 такий обов`язок з виконання судового рішення не зник.

За відсутності доказів відкритого виконавчого провадження та вчинення виконавцем дій з виконання виконавчого листа, а також доказів добровільного виконання судового рішення (зміненого), суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в цілому.

Визнання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 24.12.2020 таким, що не підлягає виконанню, фактично порушить принцип обов`язковості виконання рішення суду.

Конституцією України (ч. 5 ст. 124) закріплено те, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Розділ VI ЦПК України закріплює процесуальний порядок вирішення судами питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Конституційний суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осі, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, а також Рішення від 26 червня 2013 року№5-рп/2013.

Отже, передбачених положеннями ч. 2 ст. 432 ЦПК України підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, колегією суддів не встановлено.

Судом правильно звернуто увагу заявника на те, що закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

За таких обставин, висновки суду щодо відмови у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є правильними, а ухвала суду є законною і обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 06 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 липня 2023 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк