Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.04.2023 Справа №607/2911/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кужель К.С., представника позивача ОСОБА_1 ,, представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 , просить припинити з 04.03.2022 року стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі судового наказу №607/3704/19 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 08 квітня 2019 року, визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ №607/3704/19 виданий 08 квітня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області та стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягувати з дня подання позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Позов мотивовано тим, що після винесення судового наказу 08 квітня 2019 року у справі №607/3704/19 змінилися обставини, діти з 04 березня 2022 року проживають з позивачем в республіці Франція, а відповідачка фактично проживає в США. У зв`язку із цим він фактично здійснює їх утримання, тому просить стягнути з відповідачки аліменти на його користь.

Відповідачка через свого представника надала суду відзив на позов, в якому не заперечує проти задоволення позовних вимог про припинення стягнення аліментів з 04.03.2022 року та визнає ту обставину, що з цього часу діти проживають з батьком. Разом з тим, зазначає, що вона бере посильну участь в утриманні дітей, зокрема, регулярно здійснює на їх рахунки грошові перекази, надсилає подарунки. Зважаючи на те, що республіка Франція компенсує значні витрати на проживання громадян України на території Франції, вважає, що достатнім розміром аліментів може бути стягнення доходів в розмірі 1/5 частин. Тому просить позов задовольнити частково.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 15 березня 2023 року суд постановив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання.

Ухвалою суду із знесенням до протоколу судового засідання від 07 квітня 2023 року суд постановив закрити підготовче судове засідання та призначити судовий розгляд справи.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в ньому.

В судовому засіданні представник відповідача визнала позов частково, з підстав викладених у відзиві на позов.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2009 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2016 року у справі №607/2734/16-ц.

В цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 (свідоцтво серії НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_4 донька ОСОБА_6 (свідоцтво серії НОМЕР_2 ).

Судовим наказом № 607/3704/19 від 08 квітня 2019 року стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2019 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Сторони визнали, що з 04 березня 2022 року неповнолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з батьком в республіці Франція.

Як видно із довідок про навчання Коледжу Нікола Де Сталь, Республіка Франція, від 05 січня 2023 року та громадської початкової школи Ест-Ліберасьйон від 21 жовтня 2022 року, ОСОБА_8 зареєстрована в установах та регулярно відвідує навчання. Також з довідки коледжу Жан Мас від 07 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрований в установі та регулярно відвідує навчання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона є матір`ю відповідачки. Підтвердила, що з березня 2022 року діти перебувають в Франції з батьком. За дорученням доньки регулярно поповнює карткові рахунки, якими користуються її внуки в республіці Франція на значні суми. Крім того, за дорученням доньки вона їздила до внуків в Францію, де проводила з ними час і передавала подарунки.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, зважаючи на таке.

Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно частини третьої статті 182 СК України, при вирішенні питання стягнення аліментів, суд виходить з того, з ким проживає дитина.

Відповідно до пункту 17 Постанови N 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на дитину на ім`я одержувача аліментів.

За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере активну участь у її вихованні.

З аналізу зазначених статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а стаття 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями статті 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною другою статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Частиною першою статті 10 СК України визначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Судом достовірно встановлено, та вказана обставина визнається сторонами, що з моменту винесення судового наказу № 607/3704/19 від 08 квітня 2019 року про стягнення аліментів з позивача змінилися обставини, а саме з 04 березня 2022 року діти проживають з позивачем в Республіці Франція, де відвідують навчальні заклади.

Тому, суд вважає, що обставини, що виникли після постановлення судового наказу №607/3704/19 мають істотне значення та є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому статті 141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини.

Тому, позов щодо припинення стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , на утримання неповнолітніх дітей, які стягуються на підставі судового наказу №607/3704/19 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 08 квітня 2019 року, слід задовольнити.

Щодо позовних вимог про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню, то такі вимоги не підлягають до задоволення, оскільки ухвалення рішення про припинення стягнення аліментів є ефективним та достатнім способом захисту, який передбачений законом, зокрема, статтею 273 ЦПК України.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить із такого.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу вимог статті 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Оскільки неповнолітні діти перебувають на утримання батька, а тому з відповідачки, яка є матір`ю дітей та має обов`язок утримувати їх, слід стягнути аліменти.

Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, яка є працездатною, є підприємцем, її вік, відсутні відомості про поганий стан здоров`я, достатнє матеріальне становище позивачки, суд доходить переконання, що аліменти на утримання дітей слід визначити в розмірі 1/3 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку починаючи з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття.

Такий розмір є наближеним до встановленого законодавцем гарантованого мінімального розміру аліментів на одну дитину та безумовно стягується у разі звернення до суду із такими вимогами із заявою про видачу судового наказу.

Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей та забезпечення їх рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Доводи відповідачки про те, що вона добровільно надає допомогу дітям суд враховує, разом з тим, спір між сторонами з приводу розміру аліментів не врегульований, про свідчить звернення позивача до суду, а тому підлягає вирішенню судом. Добровільне надання матеріальної допомоги не є обставиною, яка передбачена законом і яка враховується при визначенні розміру аліментів.

Отже, позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн за позовні вимоги про стягнення аліментів та в користь позивача 1073,60 грн за позовні вимоги про припинення стягнення аліментів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, статтями 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Припинити з 04.03.2022 року стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі судового наказу №607/3704/19 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 08 квітня 2019 року.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягувати з дня подання позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави судовий збір в сумі 1073 гривень 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 27 квітня 2023 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк