Справа № 148/481/23
Провадження № 22-ц/801/1552/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Штифурко Л. А.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 рокуСправа № 148/481/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Оніщука В.В.,

розглянувши в письмовому провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кугутюка Олександра Васильовича на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 08 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.09.2018 між сторонами зареєстровано шлюб в Немирівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Під час шлюбу в них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час нею подано позовну заяву про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , наразі сторони проживають окремо. Донька проживає з матір`ю та знаходяться на повному її утриманні. Батько дитини добровільно допомогу на її утримання не надає. Вона не має змоги самостійно в повній мірі забезпечити потреби дитини, яка потребує купівлі одягу, засобів гігієни, продуктів харчування тощо, оскільки вона не працює, так як доглядає дитину, а відповідач в свою чергу має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, так як за освітою він ветеринарний лікар і має можливість отримувати дохід.

Вказані обставини змусили її звернутися до суду з даним позовом, у якому вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання досягнення дочкою трьох років в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Розподілити судові витрати, стягнувши з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 2000.00 грн.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 08 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.03.2023 і до досягнення дочкою повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/12 частини заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 14.03.2023 до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000 грн. (дві тисячі гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (одну тисячу сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Кугутюк О.В. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3 в розмірі частини доходу платника аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини доходу платника аліментів. Також просив вирішити питання розподілу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже рішення суду в частині стягнення аліментів утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Немирівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 6).

Згідно довідки Управління соціального захисту Тульчинської РДА від 13.03.2023 №280 ОСОБА_2 отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні однієї дитини в розмірі 860 грн. (а.с.7).

Відповідно до довідки Управління соціального захисту Тульчинської РДА від 14.03.2023 № 279 ОСОБА_2 отримує щомісячну допомогу при народженні на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 01.06.2020 по даний час (а.с. 8).

З довідки №106, виданої Печерським старостинським округом 31.03.2023, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка знаходиться на її утриманні (а.с. 19).

Згідно копії рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 06.06.2014 № 147/575/14-ц з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 29.04.2014 року, щомісячно до повноліття доньки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 35).

Задовольняючи позовні вимоги стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатного віку та за станом свого здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( стаття 8 Закону «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до змісту статей 150, 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ст. 181 СК України). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Встановивши ту обставину, що в сторін є неповнолітня донька, яка проживає з позивачем та фактично знаходиться на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, а відповідач є здоровою особою працездатного віку, суд першої інстанції, з урахуванням матеріального становища дитини та її матері, дійшов правильного висновку щодо необхідності покладення на відповідача аліментного зобов`язання.

Також суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача аліментів в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, оскільки такий розмір аліментів є достатнім та таким, що забезпечить нормальний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини саме в такому розмірі, судом першої інстанції враховано, що відповідач має на утриманні доньку ОСОБА_5 від попереднього шлюбу, на яку сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів, зазначені аліменти він сплачує починаючи з 29 квітня 2014 року. Вимог щодо зменшення розміру аліментів на доньку ОСОБА_5 не заявляв, а тому з урахуванням принципу пропорційності щодо аліментного утримання, суд дійшов вірного висновку щодо визначення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі частини всіх видів заробітку.

За таких обставин, стягнення аліментів на дочку ОСОБА_3 в меншому розмірі, а саме 1/6 частини його доходів, призведе до дисбалансу інтересів останньої в порівнянні з іншою дочкою відповідача.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. Ніяких нових обставин, які б давали підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги не містять.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кугутюка Олександра Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 08 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Т.О. Денишенко

В.В. Оніщук