Номер провадження 2/754/1533/23
РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2023 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Якименко А.І.

за участю:

представника позивача - адвоката Ягодки О.О.

представника відповідача - адвоката Харитончук О.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м.Києва з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 31.08.2022 справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» про стягнення заборгованості по заробітній платі було передано за підсудністю на розгляд Деснянському районному суду м. Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2022 цивільну справу з єдиним унікальним номером 760/10835/22 розподілено судді Бабко В.В.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.10.2022, позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» про стягнення заборгованості по заробітній платі було залишено без руху, та встановлено позивачу строк для усунення недоліків. Позивачем 24.10.2022 недоліки, вказані в ухвалі суду, було усунуто.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 22.12.2021 згідно протоколу засідання №126 Наглядової Ради Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» його було обрано на посаду заступника голови правління та затверджено умови контракту для укладання з ним, який цього ж дня був укладений між ним та Банком та ОСОБА_1 . Контракт № 1-ТД/2021 був укладений на строк до 21.12.2023. Правлінням Національного Банку України 25.02.2022 прийнято рішення № 91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк». 18.05.2022 відповідно до Наказу уповноваженої особи Фонду №110 від 03.05.2022 його було звільнено з посади заступника голови правління у зв`язку з ліквідацією підприємства. При звільнені роботодавцем було порушено трудові права, а саме не виплачено в повному обсязі заробітну плату за фактично відпрацьований час в квітні-травні 2022, а також не в повному обсязі виплачено вихідну допомогу при звільненні. На підставі наведеного просить стягнути з Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» на його користь суму невиплаченої заробітної плати у розмірі 86883,12грн, середній заробіток у зв`язку з не проведенням розрахунку при звільнені, який становить 867 945,21грн та суму невиплаченої вихідної допомоги у розмірі 2 726 164,17грн.

Ухвалою Деснянського районного суду від 05.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в загальному порядку розгляду справи, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Від Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» 30.12.2022 до суду надійшов відзив по справі, відповідно до якого відповідач з твердженнями позивача не погоджується та вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, вважає позов таким, що поданий з порушенням спливу тримісячного строку звернення до суду.

В своєму відзиві представник Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» зазначає, що Правлінням Національного Банку України 25.02.2022 прийнято рішення № 91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк», на підставі вказаного рішення НБУ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 131 від 25.05.2022 «Про початок процедури ліквідації АТ «МР Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «МР Банк» призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків Луньо Іллю Вікторовича на три роки, з 25.02.2022 до 24.02.2025 включно. У відзиві відповідач зазначає, що оскільки відбулось не дострокове припинення повноважень позивача як заступника голови правління саме за рішенням Наглядової ради, а звільнення позивача відбулось внаслідок ліквідації Банку в силу Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», отже враховуючи передумови за таких відбулось звільнення, немає правових підстав для застосування норм контракту, на які посилається позивач. Відповідач вказує, що положення контракту стосовно виплати вихідної допомоги внаслідок припинення повноважень позивача могли б бути застосовані виключно у разі рішення наглядовою радою банку, тобто за умови припинення повноваження посадової особи, саме за рішенням органу управління, а не в разі ліквідації підприємства, установи організації в силу Закону, який має пріоритетне значення та застосування, так як це врегульовано нормами КЗпП України.

Стосовно вимог щодо донарахування та доплати заробітної плати відповідач зазначає, що Наказом № 10/л від 05.04.2022 було змінено розмір посадового окладу певним працівникам, в тому числі і позивачу та встановлений оклад на рівні 240 000,00грн на місяць. В Наказі було зазначено, що працівники, які не згодні продовжувати працювати на нових умовах мають право скористатися правом на дострокове розірвання трудових відносин на підставі п. 6 ст. 36 КУпП України. Наказ було доведено до відома позивача стандартною в Банку процедурою надсиланням засобами корпоративної електронної пошти на адреси відповідних працівників. Однак позивач продовжив трудові відносини з Банком і після звільнення в зв`язку з ліквідацією на нових запропонованих Банком умовах на підставі строкового трудового договору, що підтверджується наказом № 322/лк від 18.05.2022 та був звільнений за власним бажанням 30.08.2022 згідно наказу № 593. Таким чином відповідач вважає, що позивач погодився на змінені умови праці, а отже підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення недоплаченої заробітної плати немає.

Від позивача ОСОБА_1 12.01.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначає, що відповідно до п. 1.2. та 1.3. укладеного між сторонами Контракту, строк його дії встановлено з 22.12.2021 по 21.12.2023, а п. 3.1. Контракту встановлено, що на період дії контракту працівнику встановлено посадовий оклад в розмірі 300000,00грн. Вказує, що оскільки трудові відносини між сторонами було унормовано Контрактом, в якому було визначено права, обов`язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення та організації праці позивача, умови розірвання договору, в тому числі достроково, то зміна умов Контракту в односторонньому порядку є безпідставною та не змінює для позивача умови, які визначено самим контрактом. Як наслідок, відповідачем, на момент звільнення позивача не була сплачена в повному обсязі заробітна плата в розмірі 86883,12грн. Також у своєму відзиві відповідач не погоджується з позицією відповідача про необхідність застосування правовідносин загальних норм КЗпП України та залишення без уваги умови укладеного Контракту. Позивач у відповіді на відзив зазначає, що ним був дотриманий строк позовної давності подачі позовної заяви про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ягодка О.О. в судових засіданнях позов підтримував та просив його задовольнити в повному обсязі

Представник відповідача Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк»- адвокат Харитончук О.Г. в судових засіданнях проти позову заперечувала, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та їм правовідносин.

Протоколом № 126 засідання Наглядової Ради Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Зайця О.О. обрано на посаду заступника голови правління та затверджено умови контракту для укладання з ним.

Між Акціонерним товариством «Міжнародний резервний банк»та ОСОБА_1 , 22.12.2021 було укладено Контракт № 11-ТД/2021 відповідно до якого роботодавець укладає цей Контакт з працівником обраним на посаду заступника голови правління банком згідно рішення Наглядової Ради Банка № 126 від 22.12.2021 строком з 22.12.2021 по 21.12.2023 з посадовим окладом 300 000,00грн.

Наказом про переведення № 332-пр від 22.12.2021 ОСОБА_1 , начальника управління Фінансового управління АТ «МР Банк» переведено з 22.12.2021 за його згодою, на посаду заступника Голови правління АТ «МР Банк» із встановленою заробітною платою відповідно до штатного розпису.

Правлінням Національного Банку України 25.02.2022 прийнято рішення № 91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк», на підставі вказаного рішення НБУ.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №131 від 25.05.2022 «Про початок процедури ліквідації АТ «МР Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «МР Банк» призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків Луньо Іллю Вікторовича на три роки з 25.02.2022 до 24.02.2025 включно.

Наказом № 10/л від 05.04.2022 у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов функціонування АТ «МР Банк» в умовах ліквідації як банківської установи, а також враховуючи Указ Президента №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 та керуючись ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» було змінено розмір посадового окладу ОСОБА_1 , заступнику голови правління АТ «МР Банк» з 06.04.2022 до 240 000,00грн на місяць.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб АТ «МР Банк» було направлено попередження ОСОБА_1 про наступне звільнення з посади у зв`язку з ліквідацією АТ «МР Банк» із зазначенням про відсутність можливості переведення на іншу посаду та із зазначенням, що з ОСОБА_1 буде проведено повний розрахунок згідно чинного законодавства України та будуть виплачені вихідна допомога у розмірі відповідно до ст. 44 у розмірі середнього місячного заробітку та компенсацію за невикористану щорічну відпустку.

Відповідно до Наказу № 110/лк від 03.05.2022 ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника голови правління АТ «МР Банк» 18.05.2022 у зв`язку з ліквідацією підприємства, п. 1 ст. 40 КУпП України. Доручено управлінню бухгалтерського обліку та звітності виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі відповідно до ст. 44 КЗпП України та грошову компенсацію за 32 календарних дні невикористаної щорічної відпустки за період з 07.05.2020-18.05.2022.

Наказом № 322/лк від 18.05.2022 створено Фінансово-бюджетний відділ з 19.05.2022 та прийнято на посаду головного експерта Фінансово-бюджетного відділу з 19.05.2022 по 30.06.2022 на умовах строкового договору ОСОБА_1 , з посадовим окладом 45000,00грн.

Згідно Наказу від 30.08.2022 ОСОБА_1 був звільнений з посади головного експерта Фінансово-бюджетного відділу АТ «МР Банк» з 31.08.2022 за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 7 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи 19.05.2022-31.08.2022.

Відповідно до довідки №697 від 25.05.2022 заробітна плата ОСОБА_1 за період роботи з 01.04.2021 по 18.05.2022 становить нарахована заробітна плата 3 923 444,90грн, виплачена заробітна плата 3 158 373,15грн.

Згідно розрахункового листа за 18.05.2022, ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Правління, з окладом 240000,00грн, отримав виплату у розмірі 420 013,19грн, з нарахованих 521 755,51грн.

Відповідно до розрахункового листа за 16.05.2022, ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Правління, з окладом 240000,00грн, отримав виплату у розмірі 96 600,00грн, з нарахованих 120 000,00грн.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 5-1 КЗпП України встановлено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконному звільненні, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно із частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується відпрацювати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник Підприємство, установа, організація або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язані виплачувати працівникам заробітну плату та забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Умови, підстави та порядок розірвання контракту визначені положенням Кодексу законів про працю України.

З аналізом зазначеної норми права вбачається, що предметом трудового договору (контракту) є праця (трудова функція) особи, яка є об`єктом самого трудового правовідносин, який повною мірою врегульовано трудовим законодавством (зокрема, статтями 3 , 7 , 9 , 9-1, 44 КЗпП України ).

Разом з тим, згідно із статті 2 Закону України «Про систему гарантування фізичних осіб» кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов`язань; Ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Процедура ліквідації банку, наслідки початку процедури ліквідації банку, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення ліквідації, заходи з підготовки задоволення вимог кредиторів та інші питання ліквідації банків викладені у розділі VIII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до положень пункту 3 частини п`ятої статті 36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів / обов`язкових платежів, а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку.

У статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

Разом з тим, в пункті 2 частини першої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що грошові вимоги щодо заробітної плати, які виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, виплачуються Фондом в порядку черговості з коштів одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Вказаною статтею також передбачено черговість задоволення кредиторських вимог та встановлено, що грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку підлягають задоволенню у другу чергу.

Судом беззаперечно встановлено, що до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку у відповідача не було заборгованості по заробітній платі перед позивачем.

Відповідно до пункту 1 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку.

Згідно із пунктом 1 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку Ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повноваження Фонду як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку. Не пізніше наступного робочого дня після внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про ліквідацію банку Фонд оприлюднює на офіційному веб-сайті Фонду інформацію про завершення процедури ліквідації банку та припинення банку як юридичної особи (стаття 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів визначені статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За змістом вказаних вище норм, перебування банку у процедурі ліквідації унеможливлює стягнення коштів на користь кредитора банку у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів Фізичних осіб».

Положення частини шостої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку, зокрема, щодо до вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати - грошової суми, яка не є заробітною платою за виконану роботу, а є мірою відповідальності роботодавця за порушення строку її виплати. Дане узгоджується з позицією Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду у Постанові від 28.03.2018.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №757/75149/17-ц (провадження № 14-204цс18) зазначено, що "пунктом 1 частини другої статті 46 Закону № 4452-VI визначено, що з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку. За змістом пункту 1 частини другої статті 37, частини першої статті 48 Закону № 4452-VI Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку, та з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. […]Отже, ліквідатор (у цьому випадку Фонд, у тому числі керівник ліквідаційної процедури - його уповноважена особа) з дня свого призначення отримав можливість самостійного прийняття рішень щодо використання майнових активів банку та розпорядження ними, управління банком та керівництва його господарською діяльністю, тобто законодавчо закріплені повноваження ліквідатора прирівняні до обов`язків, які виконує власник, та прав, наданих власнику банку".

З даної справи установлено, що Постановою Правління Національного банку України №91-рш/БТ від 25.02.2022 було прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «МІЖНАРОДНИЙ РЕЗЕРВНИЙ БАНК». Підставою для відкликання НБУ банківської ліцензії та початку ліквідації Банку був факт контролю Банку на дату прийняття вказаного рішення російською федерацією, яка є державою-агресором та здійснює військову агресію стосовно Держави Україна.

На підставі вказаного рішення НБУ, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення №131 від 25.02.2022 «Про початок процедури ліквідації AT «МР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «МР БАНК», визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків Луньо Іллю Вікторовича строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно. Дана інформація є публічною та розміщена на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Так, згідно положень ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є державною установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частинні, що не суперечить цьому Закону.

У постанові Верховного Суду від 20.01.2016 у справі 6-2001-цс15 зазначено, що у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та почата процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Отже, всі взаємовідносин з кредиторами, контрагентами, працівниками Банку, що ліквідується, зокрема стосовно вивільнення працівників, регулюються спеціальними нормами Закону, які мають пріоритет з врахуванням інших загальних норм чинного законодавства про працю в частині, що не суперечить Закону.

Загальні підстави вивільнення працівників у зв`язку із ліквідацією підприємства, установи, організації визначені статтею 40 КЗпП України, а саме: Трудовий договір, укладений на невизначенпй строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках:

1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 2 місяці.

Відповідно до статті 44 Кодексу законів про працю України, при припиненні трудового договору з підстав пункту 1 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Судом установлено, що відповідач правомірно та дотримуючись вимог чинного законодавства про працю повідомив позивача за два місяці про наступне вивільнення в зв`язку із ліквідацією Банку, а згодом звільнив позивача з посади з повним дотриманням законодавства про працю з виплатою тих сум, що передбачені КЗпП України при звільнення внаслідок ліквідації підприємства установи, організації, зокрема вихідної допомоги в розмірі одного середньомісячного заробітку.

Позивач зазначає, що необхідно до правовідносин, що виникли внаслідок його звільнення в зв`язку із ліквідацією Банку застосувати норми не КЗпП, а Контракту №11-ТД/2021 від 22.12.2021, відповідно до п. 13.3 якого «в разі дострокового припинення Наглядовою Радою Банку повноважень Робітника як Заступника Голови Правління Банку, за умови відсутності підстав, пов`язаних з винними діями (бездіяльністю) Робітника або невиконанням чи неналежним виконанням їм умов даного Контракту, а також при прийнятті відповідного рішення на підставах, непов`язаних з непогодженням Працівника Національним банком України на посаду Заступника Голови Правління Банку, Роботодавець зобов`язаний сповістити Працівника про дострокове розірвання Контракту не пізніше, ніж за 2 (два) місяці, а також виплатити за умови повного припинення трудових відносин вихідну допомогу у розмірі не менше 10 (десяти) посадових окладів».

Однак судом установлено, що відбувалось не дострокове припинення повноважень позивача як заступника Голови правління саме за рішенням Наглядової ради, а звільнення відбулось внаслідок ліквідації Банку в силу Закону України «По систему гарантування вкладів фізичних осіб», отже враховуючи передумови за яких відбувалось звільнення відсутні правові підстави для застосування норм контракту.

Крім того із змісту Контракту вбачається, що відсутні аналогічні положення стосовно дострокового припинення повноважень позивача внаслідок початку ліквідації Банку, однак враховуючи положення контракту, правом на дострокове припинення повноважень позивача як члена Правління наділена виключно Рада Банку, що узгоджується і з положеннями п.13 частини 7 ст. 39 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Таким чином, положення контракту стосовно виплати вихідної допомоги внаслідок припинення повноважень позивача могли б бути застосовані виключно в разі рішення Наглядовою радою банку, тобто за умови припинення повноваження посадової особи саме за рішенням органу управління, а не в разі ліквідації підприємства, установи, організації в силу Закону, який має пріоритетне значення та застосування, та як це врегульовано відповідними нормами КЗпП України.

До того ж судом встановлено, що відповідно до Наказу №10/л від 05.04.2022 було змінено розмір посадового окладу певним працівникам, в тому числі і позивачу, встановлено посадовий оклад на рівні 240 000,00грн на місяць.

Крім того в Наказі було зазначено, що працівники, які не згодні продовжувати працю на нових умовах мають право скористатись правом на достроково розірвання трудових відносин з відповідачем за п.6 ст.36 КЗпП України.

Наказ було доведено до відома позивача стандартною в Банку процедурою - надісланням засобами корпоративної електронної пошти на адреси відповідних працівників, про що не заперечувалось стороною позивача в судовому засідання.

Судом встановлено, та стороною позивача не заперечувалось, що порядок комунікацій засобами корпоративної електронної пошти було врегульовано заздалегідь, з початком процедури ліквідації, наказами уповноваженої особи Фонду гарантування, а саме: Наказ №17 «Про організацію подальшої діяльності» від 28.02.2022 було дозволено працівникам здійснювати роботу на умовах віддаленого доступу - дистанційно, про що були повідомлені всі працівників Банку шляхом його направлення засобами корпоративної електронної пошти. 15.03.2022 до зазначеного Наказу №17 були внесені зміни до Наказу №39/л, якими також зобов`язано керівників структурних підрозділів у визначені цим наказом строки подавати перелік працівників, що здійснюють роботу на умовах відділеного доступу. Даний наказ також було доведено до відома всіх працівників банку шляхом надіслання засобами корпоративної електронної пошти та до їх безпосередніх керівників; Наказ №9/лк від 05.04.2022 «Про дисципліну та взаємодію працівників АТ «МР Банк» під час простою, віддаленої роботи, призупинення трудових відносин в умовах ліквідації під час воєнного стану», зокрема, визначено, що всі працівника Банку, які не мають можливості користуватися корпоративною електронною поштою, мають в строк до 07.04.2022 повідомити безпосереднім керівникам електронну адресу для зв`язку або телефон.

Зокрема під час розгляду справи установлено, що позивач продовжив трудові відносини з Банком і після звільнення в зв`язку із ліквідацією на нових запропонованих Банком умовах на підставі строкового трудового договору, що підтверджується наказом 322/лк від 18.05.2022 та був звільнений за власним бажанням в серпня 2022 року на підставі наказу №593 від 30.08.2022.

Таким чином позивач працював в Банку з моменту, коли було змінено посадовий оклад, заперечень стосовно змін не висловлював, потім продовжив трудові відносини на нових умовах та жодних заперечень не висував, а отже погодився на змінені умови праці, а тому суд вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення недоплаченої заробітної плати відсутні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для його задоволення, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову в частині стягнення невиплаченої заробітної плати та невиплаченої вихідної допомоги, не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного та трудового законодавства України, а також нормах Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не доведені позивачем, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Оскільки вимога позивача про стягнення середнього заробітну у зв`язку з не проведенням розрахунку при звільненні є похідною від позовної вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати та невиплаченої вихідної допомоги, вона задоволенню також не підлягає.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує на те, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Конституція України, проголосивши Україну соціальною, правовою державою, визначила зміст і спрямованість діяльності держави, зокрема її обов`язок щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини (статті 1,3 Конституції України).

Встановивши, що позивачем не доведено порушення його прав та інтересів і незаконності дій відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах законодавства України, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-81 ЦПК України, і тому позов не підлягають до задоволення повністю.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність порушеного права позивача відповідачем, позовна давність застосуванню не підлягає.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

КеруючисьКонституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України "Про оплату праці",Кодексом Законів про Працю України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», статями 7, 10, 76-81, 133, 141, 263-268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» про стягнення заборгованості по заробітній платі- відмовити повністю.

Судові витрати покладаються на позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» (в стані ліквідації), , місцезнаходження за адресою: м.Київ, вулиця Володимирська, 46.

Повний текст рішення складено та підписано 31.03.2023.

Суддя В.В. Бабко