Справа № 347/1174/23
Провадження № 2/347/362/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

08 листопада 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря Мошулі Т.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Святненко С.В. ,

представника

третьої особи Заячук М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом адвоката Святненко С.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Яблунівської селищної ради, Косівського району Івано- Франківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

Адвокат Святненко С.В. що діє в інтересах ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Яблунівської селищної ради, Косівського району Івано- Франківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11.03.2008 року.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2018 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано.

Відповідач ОСОБА_4 жодним чином не піклується про свого сина ОСОБА_1 , не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами в коледжі, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до сімейного життя. Відповідач не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, не надає доступу сину до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. За весь час введення в Україні воєнного стану, відповідач жодним чином не поцікавився де його син, та чи з ним все гаразд. На переконання представника позивача, вказані обставини свідчать, про ухилення відповідача ОСОБА_4 від виконання ним своїх батьківських обов`язків по вихованню сина. Також з позовною вимого, позивачі просили стягнути з відповідача на їх користь аліменти в сумі 5000 гривень.

У зв`язку з цим, позивачі просили позбавити відповідача його батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_1 , та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в сумі 5000 гривень.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Позиція учасників в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Святненко С.В. вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, та висловили доводи аналогічні змісту позовної заяви.

Позивач ОСОБА_1 , який є сином відповідача ОСОБА_4 висловив категоричне бажання, що відповідача слід позбавити батьківських прав. ОСОБА_1 , якому виповнилося 15 років, ствердив, що на даний час навчається в Херсонському фаховому коледжі рибної промисловості. До 24.02.2022 року проживав разом із бабусею та дідусем в м. Херсон, в подальшому після початку введення воєнного стану в Україні переїхав із ними в смт. Яблунів, Косівського району, та отримав статус внутрішньо-переміщеної особи. ОСОБА_1 ствердив, що з батьком давно не спілкувався. Та не може пригадати коли саме його бачив. Коли був меншим, то бачився з ним виключно, з ініціативи бабусі (матері відповідача) яка запрошувала його в гості. Пізніше коли став дорослішим такі зустрічі стали все рідшими, і він перестав бачитись з батьком. Зазначив, що із батьком проживали в одному місті, неподалік один одного, але при цьому батька ніколи не бачив. Відповідач-батько не проявляв жодної ініціативи в зустрічах, не допомагав фінансово, не вітав зі святами, з днем народження. Відповідач не знає де навчається його син, та не допомагає фінансово з навчанням. Позивач ОСОБА_1 висловив категоричну позицію, щоб позбавити відповідача батьківських прав.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердила, що разом із бабусею позивача ОСОБА_6 працювали в дитячому садочку. Свідок ОСОБА_5 водила свого сина разом із онуком ОСОБА_6 в дитячий садок. В подальшому часто зустрічалась в школі з бабусею ОСОБА_1 , оскільки обоє дітей навчались в одній школі, та проживали в одному мікрорайоні м. Херсон. Свідок ніколи не бачила батька позивача. Лише один раз, коли вони разом перебували на вулиці, вона почула від ОСОБА_6 , що неподалік пройшов батько ОСОБА_4 , однак він з ними не спілкується. Свідку відомо, що батько з хлопчиком ніколи не спілкувався, за винятком випадків коли він був молодшим, та приходив в гості до бабусі (матері відповідача). Однак ОСОБА_4 став дорослішати, і такі зустрічі наразі припинились. Свідку відомо, що можливо відповідач виїхав за кордон. На даний час вона разом із сім`єю ОСОБА_6 (дідусем та бабусею) ОСОБА_4 , проживає в смт. Яблунів, як внутрішньо-переміщені особи.

Свідок ОСОБА_10 ствердив, що є дідусем ОСОБА_4 . Мати ОСОБА_4 (позивач ОСОБА_3 ) та відповідач ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в судовому порядку, ще коли ОСОБА_4 був зовсім маленьким. Спочатку батьки ОСОБА_4 , та їх сім`я проживали разом, в подальшому відносини між дітьми погіршились, та сторони розійшлись. Внук ОСОБА_4 , весь час проживав разом із ним та його дружиною, і саме вони змалечку займались вихованням онука. Батько ОСОБА_4 особливо не проявляв цікавості спілкуватися з сином. Лише бабуся по лінії батька проявляла цікавість, і запрошувала хлопчика до себе в гості, де він і бачився з батьком. Батько відповідач, жодним чином не помагає сину, не цікавиться його життям, його здоров`ям. Батько навіть не знає де його син навчається зараз, та перебуває, враховуючи той факт, що на території України воєнний стан та триває війна. Місто Херсон перебувало тривалий час в окупації, та під обстрілами, через що, вони змушені були змінити місце свого перебування, та на даний час проживають в смт. Яблунів, Косівського району. Свідок ОСОБА_10 ствердив, що від знайомих йому відомо, що відповідач їздив за кордон, але зараз повернувся на територію України, оскільки його бачили знайомі. При цьому із сином батько не спілкується ні особисто, ні телефонним зв`язком.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Яблунівської селищної ради ствердила, що позивачі є внутрішньо-переміщеними особами. З метою з`ясування всіх обставин та особистих взаємин між батьком та сином, представник органу опіки зв`язувалася з представниками служби у справах дітей Суворовської районної ради у м. Херсон. Також зв`язувалися з відповідачем в додатку телеграм, куди надсилали йому письмові повідомлення, та намагались з`ясувати його позицію щодо заявленого позову. Однак відповідач лише зрідка виходив на зв`язок. Конкретних пояснень не надав, лише зазначив, що всі свої пояснення надав раніше в суді, і його думка не змінилась. Представник органу опіки та піклування Заячук М.Б. в судовому засіданні підтримала наданий ними висновок, про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, з огляду на обставини які були ними встановлені під час бесіди з позивачем, та його рідними. Представник Заячук М.Б. вважає, що така пасивна позиція відповідача є свідченням його байдужої поведінки щодо долі дитини. А категорична позиція позивача, щодо позбавлення батьківських прав свого батька, є цілком обґрунтованою, та об`єктивною.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Відповідач в судові засідання не з`являлася, про дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, однак на адресу суду поверталися поштові конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.36-37, 50-52, 60, 79, 80-83, 85-87).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 17.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче судове засідання.

20.06.2023 року розгляд справи відкладено у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 09.08.2023 року задоволено клопотання позивача про виклик свідків, та зобов`язано органі опіки та піклування Яблунівської селищної ради наданий висновок щодо суті розв`язання спору.

12.09.2023 року, в судовому засіданні оголошено перерву для надання органу опіки та піклування висновку.

Ухвалою суду від 02.10.2023 року закрито підготовче провадження, та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідач повідомляв про судові засідання у встановленому законом порядку. Однак на адресу суду поверталися поштові конверти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 80-82, 84-86). Судом також надсилалось повідомлення SMS відповідачу про судове засідання, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.60).

Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/1174/23 відповідача ОСОБА_4 (а.с. 79).

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до журналу судового засідання ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши учасників судового провадження, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії паспорта громадянина України у виді айді картки, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зареєстрований в м. Херсон, а згідно копії картки платника податків, ОСОБА_1 присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (а.с.4-5).

Згідно копії свідоцтва про шлюб, 03.11.2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюбі, про, що зроблено актовий запис № 454. Після реєстрації шлюбу сторонам присвоєно прізвище «чоловіку ОСОБА_4 , дружині ОСОБА_3 » (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 (а.с.11).

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2018 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - розірвано (а.с.12).

Відповідно до інформації наданої на адвокатський запит з Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №44, ОСОБА_1 навчався в закладі освіти з 01.09.2014 року. Батько дитини, жодного разу за весь час не спілкувався з педагогами, шкільним життям дитини не цікавився, контакту з школою де вчиться син не підтримував (а.с.13).

Відповідно до копії довідки від 08.08.2022 року, ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо-переміщена особа, та проживає в АДРЕСА_1 (а.с.14).

Рішенням виконавчого комітету Яблунівської селищної ради №9-9/2023 від 20 вересня 2023 року затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини, та доцільно позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_4 , щодо неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.72-76).

Відповідно до копії скріншот сторінок з програми телеграм, представник служби у справах дітей спілкувалася з відповідачем ОСОБА_4 , щодо заявленого до нього позову (а.с.70-71).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання неповнолітнього сина.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Щодо позбавлення батьківських прав відповідача.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі N 522/10703/18 (провадження N 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18 (провадження N 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі N 638/16622/17 (провадження N 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі N 522/21914/14 (провадження N 61-8179св19).

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Отже, законом визначено, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо та є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вказаний висновок має рекомендаційний характер.

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Щодо стягнення аліментів.

У відповідності до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 гривні.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 з 08.08.2022 року взятий на облік як внутрішньо-переміщена особа, та разом із дідусем ОСОБА_10 та бабусею ОСОБА_6 на даний час перебуває в смт. Яблунів, Косівського району Івано-Франківської області.

Вихованням та утриманням позивача на даний час займаються дідусь та бабуся, оскільки мати позивача ОСОБА_3 перебуває на роботі в м. Кропивницький.

Відповідно до інформації наданої на адвокатський запит з Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №44, ОСОБА_1 навчався в закладі освіти з 01.09.2014 року. Батько дитини, жодного разу за весь час не спілкувався з педагогами, шкільним життям дитини не цікавився, контакту з школою де вчиться син не підтримував.

В судовому засіданні була заслухана думка та позиція неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Хлопчик підтвердив, що проживає разом із дідусем та бабусею, а також зведеним братом. З батьком давно не спілкувався, та не міг пригадати коли саме спілкувався останній раз. У нього відсутня будь яка контактна інформація про батька.

Оцінюючи думку дитини, то суд зауважує, що вік і рівень розвитку дитини цілком дозволяє йому правдиво відповідати на запитання про батька. Хлопчик висловив категоричну та усвідомлену позицію, щодо позбавлення батька ОСОБА_4 батьківських прав. При цьому суд стверджує, що думка дитини не є вирішальною, однак вона враховується в сукупності з іншими обставинами та доказами у справі.

В матеріалах справи є висновок органу опіки і піклування, відповідно до якого визнано за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки батько жодної участі у вихованні та утриманні сина не бере, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з неповнолітнім сином, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей та взагалі не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. При цьому з метою з`ясування всіх обставин справи представник органу опіки та піклування зв`язувалась з відповідачем за допомогою програми телеграм, про, що надала відповідні скріншоти з спілкування. Однак, батько відповідач не висловив своєї думки щодо суті позову, обмежившись лише тим, що раніше висловлював свою думку і вона не змінилась.

Суд позбавлений можливості з`ясувати думку відповідача, оскільки такий в судове засідання не з`явився. На адресу суду поверталися конверти з відміткою працівника пошти «за закінченням терміну зберігання». Представник органу опіки та піклування надала номер мобільного телефону відповідача, а відтак судом було надіслано sms повідомлення, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.60). Однак відповідач, в судове засідання не з`явився, та не надав будь яких письмових заяв щодо заявленого до нього позову.

За таких обставин, суд доходить переконання, що відповідач, будучи обізнаним про заявлений до нього позов, проявив пасивну позицію, що свідчить про його байдужість до власного сина.

Суд звертає увагу, що зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Аналізуючи наведені факти та обставини, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 усунувся від виховання свого неповнолітнього сина та виконання своїх обов`язків. Не цікавиться долею своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; та взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить переконання, що обставини, на які посилається позивач у своєму позові, є достовірними та такими, що не викликають у суду сумніву, а отже, відповідачем порушено право його дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" і яке підлягає захисту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України шляхом позбавлення його, як батька, батьківських прав відносно неповнолітнього сина, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, що в свою чергу не буде суперечити інтересам дитини.

Одночасно суд роз`яснює відповідачу його право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст. 169 СК України.

Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів, суд бере до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, та ч. 2 ст.182 СК згідно якої мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач за станом здоров`я чи з інших обставин, позбавлений можливості утримувати свого сина, а відтак суд доходить переконання, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2833 гривні щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з позовом, позивачі сплатили судовий збір в розмірі 1073, 60 грн, а відтак, з відповідача на користь позивачів слід стягнути судовий збір сплачений ними в розмірі 1073 грн.60 коп.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи той факт, що позивачі звільнені від сплати судового збору в частині вимог про стягнення аліментів, тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1073 грн. 60 коп).

На підставі Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 19, 150, 155, 164, 166, 171 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов адвоката Святненко С.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Яблунівської селищної ради, Косівського району Івано- Франківської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ), аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2833 гривні щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок на користь отримувача коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Стягнення аліментів розпочати з 11 травня 2023 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в сумі платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Косівського районного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 листопада 2023 року.

Суддя Ю. С. Кіцула