Справа № 183/5694/21
№ 2/183/541/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2023 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Городецького Д. І.
з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення земельної ділянки та повернення її власнику,-
18 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного користування.
Ухвалою суду від 20 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
27 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в новій редакції, згідно якої усунула недоліки первісної заяви.
На виконання умов Договору оренди спадкодавець ОСОБА_2 (Орендодавець) в день підписання Договору оренди землі також підписала акт приймання-передачі (без дати та номеру), відповідно до якого земельна ділянка передана в оренду відповідачу ТОВ «Агро-Віта 2000».
15 серпня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачами Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» було укладено Додаткову угоду (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі, зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав 03 листопада 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Дніпропетровської області Куликовською С.І. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43970844 від 10 листопада 2018 року, номер запису про інше речове право: 28848411.
Відповідно до п. 1 Додаткової угоди від 15.08.2018 року, зі згоди позивача (Орендодавця) відповідач ТОВ «Агро-Віта 2000» передає, а відповідач ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди.
За змістом п. 4.1 Додаткової угоди від 15.08.2018 року сторони погодили внести зміни в п. 4 до Договору оренди землі № б/н від 10.03.2012 року, яким визначити строк дії Договору до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому випадку даний Договір та право оренди за даним Договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю Орендарем. Після закінчення строку дії договору Орендар має право поновити його на той самий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 1 (один) місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.
В день підписання Додаткової угоди (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) від 15.08.2018 року сторони підписали акт прийому-передачі № б/н. від 15 серпня 2018 року, відповідно до якого земельна ділянка передана в оренду відповідачу ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське».
Таким чином, у договорі (з урахуванням додаткової угоди) сторони погодили строк дії договору до 31 грудня 2020 року.
У зв`язку з закінченням строку дії Договору оренди спірної земельної ділянки, 23 грудня 2020 року ОСОБА_1 на адресу відповідача ТОВ «АП «Придніпровське» було рекомендованим повідомленням направлено заяву, в якій позивач має намір припинити договір оренди з 01 січня 2021 року і не продовжувати його дію. Відповідачем отримано заяву 28 грудня 2020 року, проте відповіді від останнього позивач так і не отримала, зокрема ТОВ «АП «Придніпровське» по закінченню строку дії Договору оренди жодних дій по поверненню спірної земельної ділянки її власнику, тобто позивачу ОСОБА_1 не вчинив.
На теперішній час, не зважаючи на те, що строк дії Договору оренди сплив, належна позивачу спірна земельна ділянка, перебуває в користуванні відповідача ТОВ «АП «Придніпровське», який не має наміру повертати її власнику, чим чинить перешкоди позивачу у користуванні та реалізації права на володіння належним їй майном.
Ухвалою суду від 01 вересня 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 17 серпня 2022 року закрите провадження у справі, призначено судовий розгляд по суті.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, згідно заяви представника останній просив розглядати справу за його відсутності, вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, у разі повторної неявки відповідачів не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Представники відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське», кожен окремо, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення справи не подавали, зокрема своїм правом на подання відзиву у встановлений законом строк не скористалися.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи наведене, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані позивачем та його представником письмові докази, дійшов такого висновку.
На виконання умов Договору оренди спадкодавець ОСОБА_2 (Орендодавець) в день підписання Договору оренди землі також підписала акт приймання-передачі (без дати та номеру), відповідно до якого земельна ділянка передана в оренду відповідачу ТОВ «Агро-Віта 2000».
У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Також, відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Згідно із приписами ч.ч. 1, 3 ст. 148-1 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).
Судом встановлено, що 15 серпня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачами Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» було укладено Додаткову угоду (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди землі, зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав 03 листопада 2018 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Дніпропетровської області Куликовською С.І. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43970844 від 10 листопада 2018 року, номер запису про інше речове право: 28848411, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 267601798 від 27 липня 2021 року.
Відповідно до п. 1 Додаткової угоди від 15.08.2018 року, зі згоди позивача (Орендодавця) відповідач ТОВ «Агро-Віта 2000» передає, а відповідач ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди.
За змістом п. 4.1 Додаткової угоди від 15.08.2018 року сторони погодили внести зміни в п. 4 до Договору оренди землі № б/н від 10.03.2012 року, яким визначити строк дії Договору до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому випадку даний Договір та право оренди за даним Договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю Орендарем. Після закінчення строку дії договору Орендар має право поновити його на той самий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 1 (один) місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.
В день підписання Додаткової угоди (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) від 15.08.2018 року сторони підписали акт прийому-передачі № б/н від 15 серпня 2018 року, відповідно до якого земельна ділянка передана в оренду відповідачу ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське».
Таким чином, у договорі (з урахуванням додаткової угоди) сторони погодили строк дії договору до 31 грудня 2020 року.
Встановлено, що 23 грудня 2020 року позивачем ОСОБА_1 на адресу відповідача ТОВ «АП «Придніпровське» рекомендованим повідомленням було направлено заяву, згідно якої позивач виявила намір припинити договір оренди з 01 січня 2021 року і не продовжувати його дію. Зазначене повідомлення представником ТОВ «АП «Придніпровське» за довіреністю отримано 28 грудня 2020 року, в той же час, як наголошує сторона позивача, відповідь з даного питання ОСОБА_1 так і не отримала, відповідач ТОВ «АП «Придніпровське» в порушення умов договору оренди жодних дій по поверненню спірної земельної ділянки її власнику, тобто позивачу не здійснив.
ОСОБА_1 в позові посилається на те, що не зважаючи на те, що строк дії Договору оренди сплив, на теперішній час належна їй спірна земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача ТОВ «АП «Придніпровське», який не має наміру повертати її власнику, чим чинить перешкоди позивачу у користуванні та реалізації права на володіння належним їй майном.
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані Цивільним Кодексом України, Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
Вирішуючи питання по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.
Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, ст.1 Закону України «Про оренду землі» у відповідній редакції право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України «Про оренду землі»).
За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
За змістом статей 18, 20 цього Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) починає регулювати правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.
За змістом Постанови Верховного Суду України від 07.06.2017 №6-872цс17 строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові від 18.07.2017 №6-2777цс16.
Як вже було встановлено, Договір оренди укладений між сторонами 10 березня 2012 року та з урахуванням Додаткової угоди від 15 серпня 2018 року діяв з моменту його державної реєстрації, тобто з 09 квітня 2012 року по 31 грудня 2020 року. В той же час, після закінчення строку Договору відповідач ТОВ «АП «Придніпровське» продовжує користуватися належною позивачу ОСОБА_1 спірною земельною ділянкою, будь-яких дій з боку останнього по поверненню земельної ділянку позивачу здійснено не було, при цьому ТОВ «АП «Придніпровське» (Орендар) за місяць до закінчення строку дії договору не повідомив письмово ОСОБА_1 (Орендодавця) про намір продовжити його дію, в той час як позивач звернулася до останнього з заявою про припинення договірних орендних відносин, повідомивши, що не має наміру продовжувати Договір оренди земельної ділянки.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі», п. 30 Договору Оренди (з урахуванням Додаткової угоди) договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.
В той же час, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.
Права наймача, що встановлені статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами.
Пунктом 4 Договору оренди (з урахуванням Додаткової угоди) сторонили погодиои, що після закінчення строку дії договору Орендар має право поновити його на той самий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 1 (один) місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.
Приписами ч. 1 ст. 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права, а також зі ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
Статтею 764 ЦК України передбачено такий правовий механізм, як поновлення договору найму, який зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.
Однією з підстав для поновлення договору оренди землі, відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» є настання обставин при яких орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, за умови відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.
Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").
Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди протягом місяця після закінчення дії договору.
При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.
Відсутність такого заперечення може мати прояв у "мовчазній згоді".
У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", слід зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.
Законом не встановлений початок перебігу строку для надсилання повідомлення орендодавця. В даному випадку має значення лише те, чи закінчився встановлений законом місячний строк для повідомлення орендодавцем про відмову в поновленні договору оренди, оскільки саме з його закінченням пов`язане продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце обґрунтовані заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.
Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.
Якщо ж орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк.
Аналогічну правову позицію щодо розрізнення та застосування цих підстав було сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі №6-219цс14, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №594/376/17-ц, Верховним судом у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17, постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.01.2019 №908/2002/17.
Як зазначалося вище та підтверджуються матеріалами справи, відповідач ТОВ «АП «Придніпровське» з огляду на приписи ст. 33 Закону України «Про оренду землі», з метою реалізації свого переважного права на поновлення Договору оренди, не звертався до позивача ОСОБА_1 з заявою про поновлення Договору оренди з проектом Додаткової угоди про поновлення договору оренди.
В той же час, як вже було встановлено, позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача ТОВ «АП «Придніпровське» з листом-повідомленням про небажання продовжувати орендні відносити та припинити Договір оренди земельної ділянки з 01 січня 2021 року, однак відповідь з цього приводу так і не отримала.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною першою статті 3 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частинами першою-другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частини першої статті 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Частиною першою статті 153 ЗК України встановлено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно до приписів ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав, на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Як зазначалося вище, у відповідності ст. 31 Закону України «Про оренду землі», п. 30 Договору Оренди (з урахуванням Додаткової угоди) договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.
Приписами ст. 34 Закону України «Про оренду землі» визначено, що у разі припинення або розірвання договору оренди земельної ділянки орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що строк дії Договору оренди (з урахуванням Додаткової угоди) закінчився 31 грудня 2020 року, відповідач ТОВ «АП «Придніпровське» (Орендар) не здійснив жодних дій по його продовженню, в той час як позивач ОСОБА_1 (Орендодавець) повідомила останнього про небажання продовжувати орендні відносини та припинити Договір оренди з 01 січня 2021 року, у зв`язку з чим суд вважає слід усунути перешкоди в користуванні належної ОСОБА_1 спірної земельної ділянки шляхом її повернення власнику.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому у зв`язку з відсутністю вини відповідача ТОВ «Агро-Віта 2000», судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 077,07 грн. підлягають стягненню з відповідача ТОВ «АП «Придніпровське» на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Віта 2000», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення та повернення її власнику, - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 077,07 грн. (дві тисячі сімдесят сім грн. 07 коп.).
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повне рішення суду складено 31 січня 2023 року.

Суддя Д.І. Городецький