Справа № 643/5659/23
Провадження № 2/643/2325/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Костенюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 17.10.2009 відділом РАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції та визначити місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із матір`ю за місце її реєстрації.

В обґрунтування позову зазначила, що з 17.10.2009 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час шлюб вичерпав себе. Позивач та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. За останні роки перебування у шлюбі сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам спільних дітей, що має істотне значення. Строк на примирення не потрібен. Відповідач покинув сім`ю та проживає окремо, на зв`язок виходити відмовляється. Діти проживають разом із позивачкою. У зв`язку з цим просить розірвати шлюб, а також визначити місце проживання дітей з матір`ю.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.06.2023 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.07.2023 замінено у справі неналежну третю особу - Службу у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на належну третю особу - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради.

Ухвалою суду від 19.09.2023 підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, справу розглядати без її участі, про що зазначила у письмовій заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме: копія ухвали про відкриття провадження, судові повістки разом з копією позовної заяви та доданих до неї документами були направлені на адресу реєстрації місця проживання відповідача. Однак конверти повернулись до суду з відміткою в довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що 17.10.2009 у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1775, зареєстрований шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.13).

Від шлюбу сторони мають спільних малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 відповідно (а.с.14-15).

Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Як зазначає позивачка, сімейно-шлюбні відносини з відповідачем та ведення спільного господарства припинилось, шлюб носись формальний характер, на примирення остання не згодна, оскільки це суперечить її інтересам.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка клопотання про відновлення дошлюбного прізвища не заявила.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Щодо вимоги про визначення місця проживання дітей з позивачкою, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Положеннями ч. 1 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Суд вправі застосувати вищезазначене положення закону в тому випадку, коли мати та батько дитини проживають окремо, тобто за різними адресами; не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, що відповідає спірним правовідносинам.

В тексті позовної заяви позивачка зазначає, що відповідач покинув сім`ю та проживає окремо, діти проживають разом з нею.

З тексту позовної заяви вбачається, що між сторонами відсутній спір стосовно цього.

Крім того, за ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У даному випадку жодна особа не порушує, заперечує чи оспорює права позивача на проживання з нею дітей.

Так, в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року №200/952/18 зазначено, що суд, у разі відсутності спору між сторонами, може, а не зобов`язаний, визначити місце проживання дитини.

Разом з цим, ст. 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

З урахуванням вищезазначеного участь органу опіки та піклування саме за місцем проживання дитини при розгляді справи є обов`язковою, як і є обов`язковим акт обстеження житлово-побутових умов дитини та висновок.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів наявності спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини, зокрема, не надано відомостей про звернення позивача до служби у справах дитини з приводу визначення місця проживання дитини або вмотивованої відмови даних органів у розгляді її звернення, акту обстеження умов проживання дитини, що були проведені компетентними органами, висновку даного органу щодо доцільності визначення місця проживання дитини, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги щодо визначення місця проживання дітей необхідно відмовити.

Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.4, 12-13, 76-78, 81, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 17.10.2009 у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1775 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище - ОСОБА_1 .

В частині позовних вимог про визначення місця проживання дітей - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, адреса: м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55, .

Суддя Т. В. Поліщук