У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 , від імені якої діє представник, адвокат Бомбушкар Сергій Павлович на постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Бомбушкар Сергій Павлович, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження, суб`єкт оскарження: Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович, стягувач: ТзОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».

Скарга мотивована тим, що при ознайомленні її представника через електронний кабінет суду із матеріалами справи №308/14105/23 та письмовими поясненнями суб`єкта оскарження - стало відомо про наявність постанови приватного виконавця Ярошевського Д.А. від 02.11.2021 р. про відкриття виконавчого провадження №67329607 відносно боржника ОСОБА_1 .

За твердженням адвоката, про зміст і підстави винесення такої постанови стороні боржника стало відомо лише 30.10.2023 р. при ознайомленні в АСВП з матеріалами виконавчого провадження. До вказаної дати ОСОБА_1 вказаної постанови не отримувала і про зміст та підстави винесення не знала.

При цьому у скарзі вказано на те, що доказом дати отримання боржником інформації із АСВС, копії оскаржуваної постанови та документів, пред`явлених до виконання, на підставі яких винесено постанову про відкриття ВП від 02.11.2021 р,- є роздруківки із АСВП, які долучаються.

Адвокат зазначає, що згідно змісту постанови - стягувачем значиться ТзОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (Код ). В той же час, за змістом виконавчого листа, виданого по справі № 308/6616/13-ц стягувачем зазначено ПАТ «Дельта Банк».

У скарзі вказано на те, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.09.2021 р. вирішено замінити стягувана - ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника - ТзОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» щодо виконання рішення у справі № 308/6616/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору № 22/КВ-08 від 16.07.2008 р. На зазначену ухвалу суду стороною боржника у передбачений законом строк було подано апеляційну скаргу. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на вищезазначену ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 вересня 2021 року. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 01 березня 2022 року справу було призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції. Станом на даний час розгляд апеляційної скарги не завершився. Наступне судове засідання призначено на 06.12.2023 року. Вищенаведені обставини стверджуються інформацією, розміщеною на офіційному веб- порталі «Судова влада України, а також копіями долучених до даної скарги ухвал».

Адвокат зазначає, що таким чином, приватним виконавцем Ярошевським Д.А. постанову від 02.11.2021 р. про відкриття виконавчого провадження №67329607, до набуття законної сили ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.09.2021 р. (про заміну стягувана - ПАТ «Дельта Банк» на - ТзОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» було безпідставно і передчасно.

Як вказано у скарзі наявність такої постанови приватного виконавця Ярошевського Д.А. від 02.11.2021 р. до набуття законної сили ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.09.2021 р. - призводить до безпідставного виконання рішення суду і стягнення з ОСОБА_1 коштів на рахунок особи, яка не має прав сторони стягувана і спір щодо наявності яких перебуває на вирішенні апеляційного суду.

Відповідно, винесення постанови приватного виконавця Ярошевського Д.А. від 02.11.2021 р. про відкриття виконавчого провадження №67329607 із зазначенням стягувача - ТзОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до остаточного вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження без наявності відповідного судового рішення чи постанови, які б набули законної сили а також визначення даного питання на власний розсуд - виходить за межі повноважень, наданих Законом України «Про виконавче провадження» приватному виконавцю Ярошевському Д.А.

При обґрунтуванні скарги представник заявника посилається на положення: ст. ст. 261, 273, 384 ЦПК України, ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому адвокат зазначає, що питання про заміну сторони виконавчого провадження - остаточно не вирішено. Крім того, перед винесенням оскаржуваної постанови приватним виконавцем не було вчинено необхідних дій та не враховано наступних вимог Закону, приватним виконавцем не було перевірено дотримання вищенаведеної норми Закону.

Повноваження особи, яка пред`явила виконавчий документ до виконання - не були належним чином підтверджені, долучені документи - не засвідчені у порядку, передбаченому Законом, висновок про їх належність приватним виконавцем зроблено передчасно і безпідставно. Відповідність долучених до заяви про відкриття ВП документів, як доказів на підтвердження повноважень особи - заявником скарги не визнається.

Крім того, долучена до заяви копія ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2021 р. по справі № 308/6616/23 не є належним доказом, не містить печатки суду із засвідченням про набуття нею законно сили.

За вищенаведених обставин, на думку заявника винесена приватним виконавцем, оскаржена у даній скарзі постанова є неправомірною і такою, що підлягає скасуванню.

При цьому представник заявника посилається на п. 9 ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»

На переконання адвоката, законних підстав для винесення оскаржуваної постанови - не існувало.

У зв`язку з цим склалася ситуація, при якій існує реальна небезпека виконання виконавчого документу на користь особи, яка не є належним стягувачем, після чого права особи, зазначеної як боржник у оскаржувані постанові будуть невідворотно порушеними.

Посилаючись на положення ст.ст. 447,449 ЦПК України, адвокат зазначає, що оскільки про наявність і зміст оскаржуваної постанови заявнику скарги стало відомо лише 30.10.2023 р., і лише після вказаної дати боржник отримавши ідентифікатор доступу, отримав можливість ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження в електронній системі АСВП, дізнався про зміст і перелік документів, на підставі яких була винесена оскаржена постанова, вважаю що строк на подачу даної скарги мною не пропущено.

В той же час, у скарзі вказано на те, що якщо суд дійде до висновку про пропущення ним строку на подачу даної скарги, просить його поновити як такий, що пропущено з поважних причин.

Так, заявник просить суд: визнати поважними причини і поновити заявнику скарги строк на оскарження постанови приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. від 02.11.2021 р. про відкриття виконавчого провадження №67329607. Постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича від 09.05.2023 р. про від 02.11.2021 р. про відкриття виконавчого провадження №67329607 - визнати неправомірною та скасувати. Витребувати в приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича для огляду у судовому засіданні оригінали матеріалів виконавчого провадження № 67329607.

Ознайомившись із матеріали скарги та матеріалами цивільної справи №308/12769/14-ц, приходжу до наступного висновку:

Зі змісту скарги та доданих до неї документів, вбачається, що постановою приватного виконавця Ярошевського Д.А. від 02.11.2021 р. відкрито виконавче провадження №67329607 про «Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (згідно ухвали суду №308/6616/13-ц від 22.09.2021 року стягувана про: замінено на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») заборгованість по кредитному договору № 22/КВ-08 від 16 липня 2008 року в розмірі 3 649 204, 73 грн. (три мільйони шістсот сорок девять тисяч двісті чотири гривні 73 коп.) та судовий збір у розмірі 2 823,00 грн. (дві тисячі вісімсот двадцять три гривні).».

У скарзі вказано на те, що приватним виконавцем Ярошевським Д.А. постанову від 02.11.2021 р. про відкриття виконавчого провадження №67329607, до набуття законної сили ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22.09.2021 р. (про заміну стягувана - ПАТ «Дельта Банк» на - ТзОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» було безпідставно і передчасно.

При цьому за твердженням що міститься у скарзі, 30.10.2023 р. представником заявника Пайди А.В. через АСВП отримано копію постанови приватного виконавця Ярошевського Д.А. від 02.11.2021 р. про відкриття виконавчого провадження №67329607. За твердженням заявника про зміст і підстави винесення такої постанови стороні боржника стало відомо лише 30.10.2023 р. при ознайомленні в АСВП з матеріалами виконавчого провадження. До вказаної дати ОСОБА_1 вказаної постанови не отримувала і про зміст та підстави винесення не знала, а оскільки про наявність і зміст оскаржуваної постанови заявнику скарги стало відомо лише 30.10.2023 р., і лише після вказаної дати боржник отримавши ідентифікатор доступу, отримав можливість ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження в електронній системі АСВП, дізнався про зміст і перелік документів, на підставі яких була винесена оскаржена постанова, вважає що строк на подачу даної скарги не пропущено.

В той же час, якщо суд дійде до висновку про пропущення мною строку на подачу даної скарги, просить його поновити як такий, що пропущено з поважних причин.

Разом із тим, з інформації що міститься в автоматизованій системі документообігу суду Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Д-3, встановлено, що 18.08.2023 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла скарга представника боржника Бамбушкаря Сергія Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , (далі боржник або скаржник) на дії, бездіяльність та постанову приватного виконавця Ярошевського Дмитра Андрійовича (справа №308/14105/23 на яку містяться посилання заявника у самій скарзі), в якій представник боржника просив суд: дії приватного виконавця щодо винесення постанови від 09.05.2023 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену в межах виконавчого провадження ВП №67329607 визнати неправомірними; бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. щодо невинесення постанови про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» - до розгляду судом по суті питання за зверненням ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до Ужгородського міськрайонного суду про заміну сторони правонаступником, а також щодо не надіслання копій постанов сторонам виконавчого провадження, допущену по виконавчому провадженню №67329607 визнати неправомірною; постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. від 09.05.2023 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену в межах виконавчого провадження ВП №67329607 визнати неправомірною та скасувати; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. усунути допущені порушення (поновити порушене право заявника шляхом): виконання вимог п.5 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» - про винесення постанови про зупинення виконавчого провадження до розгляду апеляційним судом Закарпатської області по суті питання за зверненням - ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до Ужгородського міськрайонного суду про заміну сторони правонаступником; надіслання сторонам виконавчого провадження, копій всіх постанов, винесених ним в межах виконавчого провадження №67329607.

Так, згідно ухвали судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2023 за клопотанням заявника, вимоги за скаргою на дії, бездіяльність та постанову приватного виконавця Ярошевського Дмитра Андрійовича в частині визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. від 09.05.2023 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену в межах виконавчого провадження ВП №67329607, залишено без розгляду.

Згідно ухвали судді Ужгородського міськорайонного суду Закарпатської області від 29.09.2023 у задоволенні клопотання представника боржника про поновлення строку на звернення зі скаргою відмовлено повністю. Клопотання представника боржника про витребування задоволено частково, витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича (м. Мукачево, вул. Садова, 25А, оф. 8) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження за №67329607.

Разом із тим, ухвалою Ужгородського міськорайонного суду Закарпатської області 30 жовтня 2023 року, за клопотанням представника боржника, скаргу ОСОБА_1 , на дії та бездіяльність приватного виконавця Ярошевського Дмитра Андрійовича, стягувач товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» залишено без розгляду.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (стаття 449 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до положень статті 122 Цивільного процесуального кодексу України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно статті 123 Цивільного процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом статті 126 Цивільного процесуального кодексу України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Водночас, статтею 127 Цивільного процесуального кодексу України передбачено право суду поновити строк для подання скарги, що пропущено заявником з поважних причин. На особу, яка пропустила встановлений законом процесуальних строк, покладається обов`язок подати клопотання (у вигляді письмової заяви) про його поновлення.

Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 127 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Таким чином, на особу, яка пропустила встановлений законом процесуальний строк, покладається обов`язок подати клопотання про його поновлення, оскільки за зазначеною вище нормою закону, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення такого строку.

Як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що предметом оскарження, є постанова приватного виконавця Ярошевського Д.А., від 02.11.2021 р. про відкриття виконавчого провадження №67329607.

За твердженням представника заявника, оскільки про наявність і зміст оскаржуваної постанови заявнику стало відомо лише 30.10.2023 р., і лише після вказаної дати боржник отримавши ідентифікатор доступу, отримав можливість ознайомитися із матеріалами виконавчого провадження в електронній системі АСВП, дізнався про зміст і перелік документів, на підставі яких була винесена оскаржена постанова, вважаю що строк на подачу даної скарги мною не пропущено. В той же час, якщо суд дійде до висновку про пропущення мною строку на подачу даної скарги, прошу його поновити як такий, що пропущено з поважних причин.

Разом із тим, суд вважає такі твердження хибними, та такими що не відповідають реальним обставинам.

Адже, про існування відкритого виконавчого провадження заявнику принаймні вже було відомо станом на день звернення до суду із скаргою на 18.08.2023 року, а саме на день звернення до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою представника боржника Бумбушкаря Сергія Павловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , (далі боржник або скаржник) на дії, бездіяльність та постанову приватного виконавця Ярошевського Дмитра Андрійовича в межах виконавчого провадження ВП №67329607.

Так, нею оскаржувалися постанови приватного виконавця Ярошевського Дмитра Андрійовича, постановлені в рамках виконавчого провадження №67329607.

Твердження представника заявника про те, що про зміст і підстави винесення такої постанови стороні боржника стало відомо лише 30.10.2023 р. при ознайомленні в АСВП з матеріалами виконавчого провадження не підтверджуються жодними доказами.

З урахуванням наведеного вище твердження заявника про те, що до 30.10.2023 ОСОБА_1 постанови, що є предметом оскарження не отримувала і про зміст та підстави винесення не знала, не є підставою для поновлення заявнику процесуальних строків звернення до суду із скаргою.

При цьому слід зауважити, що згідно ухвали про заміну сторони стягувача від 22.09.2021 замінено вибулого стягувача ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» на правонаступника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». При цьому із доданого самим заявником до скарги витягу з АСВП вказано боржником ОСОБА_1 , стягувачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».

Таким чином, вказане свідчить про те, що заявник його представник знаючи про наявне відкрите виконавче провадження, будучи стороною виконавчого провадження (боржником), мали змогу отримати відповідну інформацію про таке як в АСВП так, і безпосередньо звернувшись до приватного виконавця.

Окрім того, заявником не вказано коли саме вона дізналася про відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження, вказує лише на те, що про зміст постанови що є предметом оскарження її заявнику стало відомо 30.10.2023. Однак сам факт оскарження постанов що винесені приватним виконавцем у межах виконавчого провадження № 67329607, свідчить про обізнаність боржника про існування такого виконавчого провадження принаймні до 18.08.2023 року.

Відповідно до ч.5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. При цьому без наявності постанови про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем не можуть виноситись жодні постанови.

На переконання суду, заявником не надано належних та допустимих доказів підтвердження тривалого пропуску процесуального строку а саме із 02.11.2021, або принаймні з 18.08.2023 року (часу звернення до суду зі скаргою в межах того самого виконавчого провадження), на звернення до суду зі скаргою, обставини зазначені в заяві на поновлення пропущеного процесуального строку не знайшли свого підтвердження.

ЄСПЛ прописав, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (Справа «Рябих проти України, рішення від 24.07.2003 р. п.52).

Натомість,заявником не надано відомостей про те, що про порушення своїх прав в межах виконавчого провадження заявник дізналася лише 30.10.2023 року, у зв`язку із чим строк для подання скарги не пропущений.

Та обставина, що «про зміст і підстави винесення такої постанови стороні боржника стало відомо лише 30.10.2023 р.» на переконання суду не є підставою для задоволення клопотання про поновити заявнику скарги строк на оскарження постанови приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. від 02.11.2021 р. про відкриття виконавчого провадження №67329607.

Суд вважає, що наведені у скарзі підстави, не можуть вважатися поважними причинами, попуску процесуального строку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз частини першої статті 449 ЦПК України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Порівняльний аналіз змісту термінів «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, цікавитися такими, дотримуватися строків.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок щодо застосуванню ст. 449 ЦПК України. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зроблений висновок про те, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2022 року по справі № 761/38464/20 (провадження № 61-7465св22) зазначено, що: «перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод».

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62), «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03.

У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява N 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України по справі № 755/8494/16-ц від 06 вересня 2017 року вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

У постанові Великої палати Верховного суду по справі № 320/7888/16-ц від 03жовтня 2018 року вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

При вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі № 473/653/17 (ЄДРСРУ № 74991952).

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення заявника і були пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду зі скаргою у визначений законом строк, судом не встановлено.

Враховуючи наведені обставини і норми закону, вважаю, що заявником не виконано вимог ст. 449 ЦПК України, окрім того, слід зазначити, що заявник оскаржує дії, які тривають з 02.11.2021 року і ним не доведено поважних причин пропуску строку на звернення до суду зі скаргою. При цьому підстави пропуску, а саме не знання стягувача про існування постанови державного виконавця, що є предметом оскарження, в контексті наведеного, суд вважає неповажними.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Таким чином, оскільки заявником пропущено процесуальний строк на звернення до суду зі скаргою, причини пропуску строку визнані судом неповажними, скаржник відповідно до вимог статті 126 Цивільного процесуального кодексу України втратив право на їх оскарження. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, а відтак суд повертає скаргу представника ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Хексапал», адвоката Пересоляка Олександра Сергійовича без розгляду, як таку, яка подана з пропуском встановленого законом процесуального строку.

Керуючись статтями 76, 81, 122, 123, 126, 127, 260-261, 447, 449 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволення клопотання представника заявника про поновлення заявнику скарги строк на оскарження постанови приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. від 02.11.2021 р. про відкриття виконавчого провадження №67329607 відмовити

Скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник, адвокат Бомбушкар Сергій Павлович на постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича про відкриття виконавчого провадження,- повернути заявнику без розгляду.

Ухвала суду набирає законної в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош