Справа № 628/56/20
№ 2/183/1485/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про:

- стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № HAR0GK01270056 від 20 травня 2008 року, у розмірі 917 486,83 грн, яка складається з наступного: 83 941,24 грн - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 75 017,90 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 18 473,13 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 696 126,62 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 250,00 грн - штраф (фіксована частина); 43 677,94 грн - штраф (процентна складова), -

В С Т А Н О В И В:

10.01.2020 Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі позивач, Банк,) звернулося до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 28.01.2020 позов залишено без руху.

13.02.2020 позивачем подано позовну заяву на усунення недоліків, у якому відповідачем залишено ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 (надалі відповідач, Позичальник) 20.05.2008 уклали кредитний договір № HAR0GK01270056 (надалі - Договір). Згідно з Договором АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 97 660,48 грн на термін до 19.05.2028, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно Договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно з договором у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі передбаченому умовами Договору. В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 23.10.2019 має заборгованість 917 486,83 грн, яка складається з наступного: 83 941,24 грн - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 75 017,90 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 18 473,13 грн - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 696 126,62 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: 250,00 грн - штраф (фіксована частина); 43 677,94 грн - штраф (процентна складова).

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2020 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

13.03.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування відзиву посилається на те, що умовами Договору від 20.05.2008 позичальнику був наданий кредит в сумі 97 660,48 грн строком до 19.05.2028 зі сплатою 20,4 % річних за користування кредитними коштами. Відповідно до п. 2.2.7 кредитного договору одночасно з підписанням договору іпотеки Позичальник та Іпотекодавець зобов`язуються видати заставну відповідно до вимог Договору іпотеки і передати її банку. Грошові кошти, які надаються за рахунок кредитної лінії та в межах строку дії кредитної лінії, використовуються на придбання нерухомості. За позивачем, як указано в позовних вимогах, рахується заборгованість 83 941,24 грн - тіло кредиту, 75 017,90 грн - відсотки за користування кредитом, 18 473,13 грн - комісія за користування кредитом, 696 126,62 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, 250 грн - штраф (фіксована частина), 43 677,94 грн - штраф (процентна складова). Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26.06.2015 задоволений позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у справі №628/2291/14-ц про звернення стягнення на суму стягнення на предмет іпотеки. За рішенням суду звернуто стягнення на будинок за адресою АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором HAR0GK01270056 від 20.05.2008 в розмірі 463 371,13 грн шляхом продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, на думку відповідача, ще в 2015 році стягнуто з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитом внаслідок звернення стягнення на житловий будинок шляхом реалізації предмету іпотеки. Без виконання ухваленого рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки неможливо визначитись з розміром боргу за кредитним договором, що має значення для повноти з`ясування обставин. Тому задоволення позовних вимог щодо стягнення боргу за дійсним основним зобов`язанням одночасно за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов`язанням. При цьому відповідач вказує, що рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на час розгляду даної справи не виконано. Звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.

Крім того зазначає, що внаслідок наявності рішення суду у справі №628/2291/14-ц заборгованість у розмірі 83 941,24 грн відсутня, як відсутня і заборгованість за відсотками у розмірі 75 017,90 грн. Заборгованість з комісії у розмірі 18 473,13 грн не передбачалась договором кредиту взагалі, а щодо вимог про стягнення пені та штрафів минув строк, встановлений законодавством за ст. 258 ЦК України, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені є необґрунтованими.

05.05.2020, без використання ЕЦП, електронною поштою позивачем подано відповідь на відзив та 14.05.2020 безпосередньо подано відповідь на відзив до суду. У відповіді на відзив позивач указав, що відповідно до Договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно з Договором у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Станом на 15.05.2020 предмет іпотеки не реалізовано, але Банком вживаються всі заходи спрямовані на проведення реалізації. Таким чином, раніше ухвалене рішення суду не припиняє дію кредитного договору та не позбавляє відповідача від відповідальності за взяті зобов`язання. В даному випадку, винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 3 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, та винагорода за резервування ресурсів у розмірі 5,04 % річних від суми зарезервованих ресурсів є встановленою договором платою банку за здійснення фінансової послуги - надання кредитних коштів у користування. Таким чином, п. 8.1 договору в частині винагороди (комісії) не суперечить нормам діючого законодавства. Щодо позовної давності вказує, що за умовами договору строк виконання зобов`язань спливає 19.05.2028. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 08.01.2020, тобто до спливу строку позовної давності. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені також немає, оскільки порушення зобов`язання триває.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 14.07.2021 задоволено клопотання представника позивача та призначено судове засідання на 08.09.2021 в режимі відеоконференції.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 18 березня 2022 року № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Куп`янського міськрайонного суду Харківської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.11.2022 цивільну справу прийнято до свого провадження, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи відсутності заперечень проти розгляду справи за відсутності представника Банку та ухвалення рішення у заочному порядку.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена своєчасно, причини неявки суду не повідомила.

З урахуванням належного повідомлення сторін, клопотання позивача про розгляд справи у його відсутність у випадку неявки відповідача, подання відзиву на позов відповідачем, що в силу п. 3 ч. 1 ст. 280 унеможливлює проведення заочного розгляду справи, та з урахуванням положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення.

Ураховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Судом установлено, що 20.05.2008 між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач /а.с.23, 24, 25-27/ та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HAR0GK01270056 /а.с.10-12/. Згідно з Договором ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 97 660,48 грн на термін до 19.05.2028, шляхом видачі готівки через касу у вигляді не поновлюваної лінії, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1.67% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3.00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0.00% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 5.04% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з «25» по «30» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в Період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1 689.35 грн. згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Відповідач зобов`язалася повернути Кредит згідно з порядком та в строки, які вказані у п. 8.1. Повне погашення Кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п. 8.1 даного Договору. У разі порушення термінів оплати, передбачених п.8.1.1 (в т.ч. оплата заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплата на 120 календарних днів. Кредит надається в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним Договором строки. Забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за даним Договором виступає іпотека будинку будинок загальною площею 55.00 кв.м, шо знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним Договором. При порушенні Позичальником зобов`язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочення, але не менше 1 гривні.

Також, п. 2.2.10 Договору передбачено, що позичальник зобов`язується при настанні випадків, передбачених п. 2.3.3 даного Договору, достроково погасити заборгованість перед Банком в повному обсязі.

П. 2.3.3 Договору встановлено право Банку при виникненні порушення Позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного Договору, у т.ч. при порушенні цільового використання коштів, Банк, на власний розсуд, має право згідно ст. 651 Цивільного кодексу України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням Позичальникові відповідного повідомлення. У зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому, в останній день дії Договору Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за договором. Одностороння відмова від договору не звільняє Позичальника від відповідальності за порушення зобов`язань. У випадках: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%; несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту; істотного порушення умов даного Договору Позичальник має право повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від Банку. За п. 2.3.7 Договору Банк має право стягнути Кредит до настання дати, передбаченої п.8.1, 8.1.1, 8.1.2 даного Договору, у т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п. 2.3.3.

П.3.1 Договору передбачено, що за користування Кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення Кредиту Позичальник щомісяця в Період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 8.1 змінної частини даного Договору. Кошти, отримані від Позичальника для погашення заборгованості по Кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно п.п. 2.2.9, 2.3.8. цього договору, далі пені згідно розділу 5 цього договору, далі - простроченої комісії по Кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за Кредитом, частина суми, що залишилася (у т.ч. сума, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за Кредитом (якщо інше не передбачено п.7.8), далі - комісії, далі - винагороди, далі - відсотків, далі-кредиту. Остаточне погашення заборгованості за Кредитом виконується не пізніше дати, зазначеного в п. 8.1 Договору.

За п. 3.7 Договору, при непогашенні Кредиту в строки, зазначені п. п. 2.3.3, 8.1, 8.1.1, 8.1.2 цього договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. на залишок заборгованості по простроченої суми кредиту нараховується пеня, відповідно до п.5.7 Договору з дати виникнення простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 4 Договору для виконання зобов`язань за даним Договором Банк резервує ресурси у розмірах, зазначених у графіку погашення Кредиту (Додаток №2) до даного Договору і надає Позичальнику право на їх використання. За надане право зазначене у статті 4.1. Договору Позичальник сплачує Банку винагороду за резервування ресурсів в розмірі, зазначеному у статті 8.1 Договору. Нарахування винагороди здійснюється на дату щомісячного платежу за Кредитом, при цьому винагорода нараховується на суму зарезервованих ресурсів (Додаток №2 до Договору) за фактичну кількість днів резервування ресурсів, виходячи з 360 днів у році. Дата погашення у часовий інтервал нарахування винагороди не включається. Розрахунок винагороди за резервування ресурсів здійснюється щоденно з моменту підписання Договору. При останньому погашенні винагорода за резервування ресурсів нараховується за весь час резервування (до Дати Погашення кредиту), при цьому сумою зарезервованих ресурсів вважається сума вказана у Графіку Погашення Кредиту (Додаток №2 до Договору). Винагорода за резервування ресурсів сплачується щомісяця з щомісячним платежем за кредитом від дня нарахування згідно статті 4.2 Договору. У випадку повного погашення Кредиту винагорода сплачується одночасно з останнім платежем за Кредитом.

За п. 5 Договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 Договору за кожний день прострочення. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит виплат видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (п.5.1). При порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (п.5.3). Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбаченої п.п. 5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов`язання повинне бути виконане Позичальником (п.5.4). Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (п.5.4).

П. 6.4 Договору встановлює, що при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Кредитним договором більш ніж на 30днів, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Сторонами визнано, що ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі передбаченому умовами Договору. В порушення умов кредитного Договору відповідач свої зобов`язання не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

У зв`язку порушеннями зобов`язань за кредитним договором позивачем відповідачу нараховано заборгованість в розмірі 917 486,83 грн, яка станом на 23.10.2019 складається з: 83 941,24 грн - заборгованості за кредитом (тілом кредиту); 75 017,90 грн - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 18 473,13 грн - заборгованості по комісії за користуванням кредитом; 696 126,62 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафів відповідно до Договору: 250,00 грн - штраф (фіксована частина); 43 677,94 грн - штраф (процентна складова) /а.с.5-6/.

04.11.2019 за № 30.1.0.0/2-80520ABXSS149 позивачем складено та 02.12.2019 направлено відповідачу повідомлення, згідно з яким відповідача повідомлено, що зобов`язання за Договором не виконані, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за Договором прострочена заборгованість складає 876 752,67 грн та заявлено вимогу погасити заборгованість та повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції /а.с.7, 9/.

Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26.06.2015 у справі № 628/2291/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк», представник позивача: Катеринюк Віктор Вікторович до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про звернення стягнення, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ Комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання умови кредитного договору недійсною, зобов`язання здійснити перерахунок боргу за кредитним договором. Звернуто стягнення на будинок загальною площею 55,00 кв.м., житловою площею 28,40 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НАR0GК 01270056 від 20.05.2008 р. в розмірі 463 371,13 грн 00 коп, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № HAR0GK01270056 від 20.05.2008 р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені Відповідача ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. В іншій частині первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ Комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання умови кредитного договору недійсною, зобов`язання здійснити перерахунок боргу за кредитним договором відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.10.2015 змінено рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 червня 2015 року, скасовано в частині відмови Публічному акціонерному товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про виселення та відмовлено Публічному акціонерному товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог в цій частині з інших підстав. В іншій частині законність та обґрунтованість рішення суду не перевірялась.

Так, рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26.06.2015 у справі № 628/2291/14-ц встановлено, що 25.07.2013 р. відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позивачем були направленні письмові повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором та усунення протягом 30-денного строку порушень укладеного кредитного договору та договору іпотеки. Також вимагалося в разі невиконання або неналежного виконання порушеного зобов`язання в 30-денний строк з дня отримання вказаної вимоги, згідно вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку», добровільно звільнити будинок. Крім того, судом установлено з наданого Банком розрахунку заборгованості, що останній платіж було здійснено 24.04.2009 р. в розмірі 1 561,97 грн.

Зі змісту відзиву та відповіді на відзив убачається визнання сторонами того факту, що станом на 15.05.2020 будинок загальною площею 55,00 кв.м., житловою площею 28,40 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на який звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № НАR0GК 01270056 від 20.05.2008 в розмірі 463 371,13 грн. 00 коп., шляхом продажу вказаного предмету іпотеки не реалізований.

Вирішуючи спір, суд ураховує наступні положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч. 1ст. 530 ЦК України).

Частиною 1ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору.

Отже, відповідач зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за такими договорами.

Свої зобов`язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін.

Позивач указує і у відзиві відповідач визнає факт невиконання умов договору в частині своєчасної сплати кредиту та відсотків за ним. Дана обставина підтверджується наданим розрахунком, відсутністю в матеріалах справи даних щодо сплати відповідачем заборгованості та рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26.06.2015 у справі № 628/2291/14-ц.

За ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

За ч. 1, ч. 3 ст. 549, ч. 2 ст. 551 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Оскільки Договором сторонами визначено розмір неустойки у виді пені та її розмір, з огляду на викладений висновок суду щодо невиконання відповідачем основного зобов`язання - наявні підстави для висновку про правомірність нарахування пені за несвоєчасність виконаного зобов`язання.

Однак, відсутні підстави для правомірності нарахування відповідачу штрафів та комісії.

Так, за положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Умовами Договору (п.5.1, 5.4, 5.4, 5.5) передбачено, що як пеня, так і штраф фактично застосовуються за прострочення зобов`язання, хоча і за різні строки. З наведеного вбачаєтсья, що відповідальність боржника у виді неустойки (окремо штрафу, й пені) запроваджена різними умовами кредитного договору, водночас надає підстави для її застосування за одне й те саме правопорушення - прострочення зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту та сплати нарахованих процентів.

Таким чином, позовні вимоги про одночасне стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів є неправомірними, виходячи із заборони застосування подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Також, не є правомірною вимога про стягнення з відповідача комісії, оскільки Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15 зробив висновок, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок, тому є нікчемними.

Тобто суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов договору та майнових прав позивача на повернення кредиту та процентів за ним.

При цьому, оцінюючи доводи позивача щодо неправомірності заявлених вимог через наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходить з правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 921/107/15-г/16 від 18.09.2018, щодо того, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення. Що ж стосується іпотеки, то вона має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. Тобто, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

Однак, визначаючи правомірність та обґрунтованість розміру нарахованих позивачем процентів та пені, наявності підстав для задоволення позову загалом суд враховує таке.

За ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів також закріплене сторонами в п.2.3.3 Договору.

Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такої зміни.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилами ч. 3 та ч. 4 ст.267 цього Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, судом установлено, що останній платіж на виконання договору здійснено відповідачем 24.04.2009, позивач направив вимогу, передбачену ч. 2 ст. 1050 ЦК України 25.07.2013, чим змінив строк виконання зобов`язання, сторонами в Договорі визначено терміни позовної давності 5 років, строк нарахування неустойки 3 роки (п.5.4, п.5.5 Договору), з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся лише 08.01.2020 /а.с.28/, відповідачем заявлено вимоги про застосування строку позовної давності у відзиві.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що позивач звернувся до суду зі спливом позовної давності, установленої нормами статті 257 ЦК України та збільшеної умовами Договору.

При цьому не є перериванням перебігу позовної давності пред`явлення позову до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки це є іншим способом захисту порушеного права, ніж стягнення заборгованості, та не є зверненням із позовом щодо частини вимог, право на яку має позивач.

Крім того, з огляду на викладення змісту заяви про застосування строку позовної давності, оскільки відповідач указував у відзиві на відсутність підстав для стягнення основної заборгованості та заборгованості за процентами, комісією, а щодо штрафів та пені просив застосувати строк позовної давності, суд оцінює відповідачем заяву як таку, що стосується загального обсягу позовних вимог.

Також, судом не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на те, що строк позовної давності не пропущений через те, що кредитний договір дії до 19.05.2028, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, Банк, відповідно до приписів ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання.

З огляду на викладене вбачаються підстави для відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку наявність підстав для відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 28 березня 2023 року.

Учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»; ; рах. № НОМЕР_1 , МФО 305299; місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д. О. Парфьонов