27.04.2023 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/77/23
Провадження № 2/533/78/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(за правилами позовного провадження)

27 квітня 2023 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Оксенюк М. М.,

за участю: секретаря судового засідання Шуліки Л. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої злочином,

У С Т А Н О В И В

23.01.2023 представник позивача адвокат Михайлюк К.А. звернувся в інтересах позивача ОСОБА_1 до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування на користь позивача майнову шкоду в розмірі 20 400 гривень та моральну шкоду в розмірі 500 000 гривень, заподіяну внаслідок кримінального правопорушення, на загальну суму 520 400 гривень.

Позов обґрунтований тим, що 19.11.2021 року близько 18 год 10 хв по вулиці Горького в селищі Нова Галещина Кременчуцького району Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який внаслідок отриманих травм помер.

Далі в позові зазначено, що по даній справі було відкрите кримінальне провадження, та потерпілою по справі визнано ОСОБА_1 , яка є дружиною ОСОБА_3 ..

Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 10.02.2022 визнано винуватим ОСОБА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Позивачка втратила чоловіка, який протягом всього їхнього сімейного життя піклувався про неї та про їхніх дітей. Така передчасна смерть завдає їй глибоких душевних страждань, вона залишилася без моральної та матеріальної підтримки свого чоловіка.

Ухвалою суду від 06.02.2023 вирішено питання щодо відкриття провадження та призначення справи до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_4 позов підтримали та прохали задовольнити з підстав які зазначені в позовній заяві.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов позивача визнав частково, лише в сумі матеріальної шкоди в розмірі 15 000,00 грн., в іншій частині позовних вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди, прохав відмовити.

Ухвалою суду від 06.03.2023 справа призначена до судового розгляду по суті на 22.03.2023 о 09 год 00 хв у відкритому судовому засіданні.

22.03.2023 представник відповідача адвокат Дашко М.В. направив до суду відзив з якого вбачається, що з урахуванням наведених позивачем в позові обґрунтувань на відшкодування моральної шкоди, відповідач визнає зазначену позовну вимогу частково. Щодо відшкодування матеріальної шкоди, відповідач прохав відмовити позивачу у задоволення позовної вимоги, оскільки вважає, що позовна вимога не ґрунтується на нормах чинного цивільного законодавства України, так як позивач не звертався до страхової компанії відповідача (заподіювача шкоди), яка в свою чергу в межах суму ліміту страхового полісу здійснює відшкодовує матеріальну шкоду.

Ухвалою суду від 22.03.2023 задоволено клопотання представника відповідача адвоката Дашко М.В. про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву.

Розгляд справи відкладено на 09 год 00 хв 27.04.2023 для забезпечення учасникам справи право на ознайомлення з відзивом та подачі відповіді та заперечень.

Сторони в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення або про перенесення розгляду справи до суду не направили.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача адвокат Михайлюк К. А. направив заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримує.

Представник відповідача адвокат Дашко М. В. направив заяву про розгляд справи без його та відповідача участі, позов визнає частково з урахуванням доводів які викладені у відзиві на позовну заяву.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 19.11.2021 року о 18 годині 20 хвилини, в темний час доби, похмуру погоду під час дощу, при увімкненому зовнішньому електроосвітленні по мокрому асфальтобетонному покриттю вулиці Горького в селищі Нова Галещина Кременчуцького району Полтавської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, зі сторони вулиці Пушкіна в напрямку вулиці Заводської селища Нова Галещина, керуючи автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався водій відповідач ОСОБА_2 .

В цей саме час, попереду автомобіля ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 в попутному напрямку відносно напрямку руху автомобіля, по правому краю проїзної частини, рухався пішохід ОСОБА_3 , який був обернений спиною до автомобіля та поруч з яким рухалась ОСОБА_1 .

Рухаючись у вказаному напрямку по вулиці Горького, поблизу будинку 36 в селищі Нова Галещина Кременчуцького району, водій відповідач ОСОБА_2 , маючи можливість своєчасно виявити пішохода, не вжив заходів до зменшення швидкості та своєчасного екстреного гальмування автомобіля, тим самим порушив вимоги п.12.3. Правил дорожнього руху, не вжив заходів для зменшення швидкості або зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та в межах своєї смуги руху, допустив наїзд передньою крайньою правою частиною автомобіля у задню частину тіла пішохода ОСОБА_3 .

В результаті наїзду пішохід ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Козельщинська центральна лікарня».

20.11.2021 від отриманих тілесних ушкоджень пішохід ОСОБА_3 помер у реанімаційному відділенні КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька».

Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 10.02.2022 визнано винуватим ОСОБА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Вирок набрав законної сили, що також не заперечували сторони в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 22.11.2021 року складено відповідний актовий запис № 3617, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) (а.с.12).

На підтвердження факту спричинення шкоди та її розміру позивачем було надано вирок Козельщинського районного суду Полтавської області по справі №533/12/22 (а.с. 5-6).

Відповідно до накладної №581 від 23 листопада 2021 року виданої ПП ОСОБА_5 на поховання ОСОБА_3 , надано ритуальні послуги та товари на суму 20 400,00 грн (а.с. 13).

Відповідно до ч.1 ст.1168 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає: 1) факт спричинення шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, 3) причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Далі судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як користувача джерела підвищеної небезпеки на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована в страховій компанії ПАТ Страхова Компанія «Інтер-поліс» .

Згідно полісу № 204523453 цивільна правова відповідальність власника або користувача автомобіля ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_1 визначено в межах відшкодування шкоди заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 260 000,00 грн, а також за заподіяну шкоду майну у розмірі 130 000,00 грн.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно пункту 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 квітня 2004 року №: 1961-IV страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до положення ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд звертає увагу на те, що позивач та представник позивача не зверталися до страхової компанії щодо відшкодування матеріальної шкоди.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовна вимога позивача про відшкодування матеріальної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на відповідача цивільно-правова відповідальність якого застрахована, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, відшкодування шкоди відповідачем, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 204523453), можливе за умови, що згідно з вищезазначеним договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Щодо відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Ст. 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.2 вказаної статті моральна шкода полягає, в тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частинами 3 та 4 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

З роз`яснень, викладених в п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» слідує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.5 вказаної постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно п.9 постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань позивача, зокрема те, що остання втратила чоловіка, який протягом всього сімейного життя піклувався про неї, а також існування постійних страждань від болі та безповоротності втрати близької особи, що у свою чергу, викликало для позивача інші негативні наслідки, зокрема порушення звичайних життєвих зв`язків та її душевних переживань, а тому з урахуванням ступеня вини відповідача, характер вчиненого та виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 300 000,00 грн, при цьому визнаючи такий розмір достатнім для сатисфакції та відшкодування душевних страждань позивача.

Отже, позовна вимога позивача про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 300 000,00 грн.

Щодо відшкодування судових витрат, судом встановлено наступне.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

Суд звертає увагу на те, що позивачем та представником позивача не надано до суду будь-яких підтверджуючих документів про понесені витрати, які пов`язані з розглядом справи, а тому відсутні підстави для відшкодування витрат позивачу.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною шостою ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Отже, з врахуванням ЗУ «Про судовий збір» та ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати у сумі 3 000,00 грн = (300 000,00 грн (сума моральної шкоди , яка підлягає стягненню) х 1% (ставка судового збору)).

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , номер картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (проживає за адресою: АДРЕСА_2 , номер картки платника податків НОМЕР_3 ) - 300 000,00 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову позивачу ОСОБА_1 щодо задоволення позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , номер картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь держави судові витрати у справі в сумі 3 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Оксенюк