справа № 198/467/23
провадження № 2-о/0198/17/23
14.11.2023
У Х В А Л А

іменем України

14.11.2023 року суддя Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Жмуд Н.М. при підготовці до розгляду цивільної справи за заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Матвєєвої Тетяни Сергіївни, до заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про встановлення факту, що має юридичне значення

в с т а н о в и в:

Станом на 30.10.2023 року до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області надійшла вищевказана заява. В обґрунтування своїх вимог, заявник вказує, що з досягенням пенсійного віку, з метою отримання пенсії за віком, почав збір документів на отримання пенсії. Однак, виявив, що у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_1 міститься помилка в написанні дати народження, замість вірного " ІНФОРМАЦІЯ_1 " помилково вказано: "20.12.1962". Тому, на його особисту думку, з приводу даного у ОСОБА_1 , можуть виникнути труднощі при оформленні пенсії за віком, оскільки є сумнів у належності вказаної трудової книжки заявнику. Просить, заяву задовольнити в повному обсязі та встановити юридичний факт, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження, дослідивши зміст заяви та доданих до неї документів, суддя вийшов з наступного.

Ухвалою від 31.10.2023 року, вказана заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Так, згідно пункту 2 частини 1 статті 318 ЦПК України до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини тобто, заявник має надати довідку про те, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Адже, виправити помилковий запис у трудовій книжці має роботодавець який його зробив, у разі його відсутності - правонаступник, якщо підприємство ліквідовано відповідне виправлення робить архівна установа.

Також, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Копію даної ухвали від 31.10.2023 року, було направлено на електронну адресу позивача та представника заявника, вказану при поданні заяви. 31.10.2023 року, ними дану ухвалу суду отримано, про що свідчать довідки про доставку електронного листа (а.с.№26,27).

В Ухвалі суду заяанику встановлено строк для усунення недоліків в 10 календарних днів з дня отримання Ухвали тобто до 10.11.2023 року.

В указані строки, заявником недоліки заяви не усунено. Заяв та клопотань з приводу даної ухвали, до суду не подавно.

Здійснивши аналіз норм законодавства, можна зробити висновок, що суд, так і особа, яка подала заяву, наділена низкою процесуальних прав та обов`язків. Зокрема, в разі подання особою позовної заяви оформленої з порушенням вимог статей 175 і 177 ЦПК України, суддя зобов`язаний постановити ухвалу про залишення позову без руху із зазначенням його недоліків.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

З урахуванням вище викладеного та зазначеного заявник відповідно до ухвали суду не виконав вимоги, визначені ч. 1 ст. 185 ЦПК України у встановлений судом строк та з заявою про продовження строку для усунення недоліків у заяві, станом на сьогоднішній день не звертався, тому згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України матеріали заяви заяви вважаються неподаними і повертаються заявнику.

Частиною 5 ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно до ч.6 ст.185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Роз`яснити заячвнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 3, 5, 6 ст. 185, ст. 261 ЦПК України, суддя-

у х в а л и в:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Матвєєвої Тетяни Сергіївни, до заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про встановлення факту, що має юридичне значення- вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у порядку, встановленому ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Наталя ЖМУД