Провадження № 2/537/320/2023
Справа № 537/4/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2023 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Дядечко І.І., за участю секретаря судового засідання Кірєєвої А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким визначити, що частка померлої ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,072 га, кадастровий номер :13:001:1036, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована: АДРЕСА_1 , станови частки; визначити за ним право власності на частку земельної ділянки площею 0,072 га, кадастровий номер :13:001:1036, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначено, що 09.12.2022 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 квітня 2006 року, зареєстрованого 25 жовтня 2006 року в Комунальному підприємстві «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» в книзі: 9, номер запису: 1093, реєстраційний номер: 16507220. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 09.12.2022, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 020. Інша 1/2 частина даного житлового будинку на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 . Окрім вищезазначеного житлового будинку до спадкового майна входить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :13:001:1036, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , співвласниками якої є померла ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , без визначення часток співвласників. Бажаючи успадкувати належну позитвачу частку земельної ділянки, останній звернувся до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії 09.12.2022 Приватним нотаріусом Кременчуцької районного нотаріального округу Полтавської області Пороботюк Ю.М. у зв?язку із тим, що дана земельна ділянка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без визначення часток у спільній сумісній власності, а отже оскільки один із співвласників даної земельної ділянки помер, визначити його частку у праві спільної сумісної власності та склад спадкового майна неможливо, то у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку вказаної ділянки є неможливим. Так як, позивач не може реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки не може визначити конкретний розмір спадкового майна, тому його права порушуються і підлягають захисту шляхом визначення частки померлої ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на землю та визнання за позивачем права власності на неї в порядку спадкування. Враховуючи викладене, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.01.2023 провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання.

22.02.2023 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, при цьому надав суду клопотання згідно якого просить розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, при цьому надав суду клопотання згідно якого просить розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач визнав позов і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачає та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки для того наявні законні підстави.

Враховуючи думку сторін викладену в заявах, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як достовірно встановлено судом та зокрема підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12281520 від 25.10.2006 ОСОБА_3 на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.06.2006, на праві власності належало часток житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Інша 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 24.02.1990, посвідченого державним нотаріусом Другої Кременчуцькою державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №536, рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.06.2006, належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13455964 від 05.02.2007.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 720 кв.м., кадастровий номер :13:001:1036), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-022 від 20.10.2022, витягом з Рішення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 11.03.2021 «Про передачу та відмову в передачі земельних ділянок у власність громадян», витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №249972051 від 26.03.2021, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №249971634 від 26.03.2021.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 21 грудня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану в місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається, зокрема, із частини земельної ділянки та частини житлового будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 за життя склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою В.М. 31 серпня 2020 року, зареєстровано в реєстрі за №1493 та яким все майно, рухоме і нерухоме (цінні папери, грошові внески, тощо), з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, яке буде належати їй на день смерті, заповіла позивачу ОСОБА_1 .

До майна померлої ОСОБА_3 приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Проботюк Ю.М. 31.03.2022 заведено спадкову справу №69224792, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №68755681 від 31.03.2022.

09 грудня 2022 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Проботюк Ю.М. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі за №721, на частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Проботюк Ю.М. від 09.12.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,072 га, кадастровий номер :13:001:1036, яка розташована: АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісно власності, оскільки на день смерті спадкодавця частки співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку визначені не були.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного із них є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як вбачається з ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності.

Ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписом ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови №7 від 16 квітня 2004року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В силу ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як встановлено судом земельна ділянка площею 0,072 га, кадастровий номер :13:001:1036, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить в рівних частках по частині ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідачу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є такими, що прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , то суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 4, 5, 10, 12, 258, 259, 263 268 ЦПК України, ст.ст. 355, 356, 368, 369, 372, 377, 1225, 1226, 1297 ЦК України, ст.ст. 81, 86, 89, 120 ЗК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,072 га, кадастровий номер :13:001:1036, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить частки.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на частку земельної ділянки площею 0,072 га, кадастровий номер :13:001:1036, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Повний текст рішення буде складено 27.04.2023.

Суддя І.І. Дядечко