Справа № 1407/2-1442/11
УХВАЛА

іменем України

"27" квітня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судових засідань Ніколаєнко Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Вознесенського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

в березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Вознесенського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

В обґрунтування даної скарги ОСОБА_1 зазначала, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 листопада 2011 року з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 23.07.2008 в загальному розмірі 21 334 грн. 72 коп., а також 382 грн. 59 коп. судового збору.

На підставі вказаного рішення стягувачу було видано виконавчий лист, який був пред`явлений до примусового виконання до відділу ДВС Вознесенського МРУЮ (правонаступником якого є Вознесенський відділ ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса)), виконавче провадження № 33807456.

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем відділу ДВС Вознесенського МРУЮ 20.08.2012 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно.

Під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем не виявлено майно боржника, на яке можливо звернути стягнення, в зв`язку з чим виконавче провадження було завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, яка діяла на момент винесення постанови), постанова від 28.09.2012. Накладений в межах виконавчого провадження арешт не знято.

Водночас, з огляду на відсутність вимог стягувача про отримання коштів, відсутності на даний час відкритого виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду, закінчення термінів пред`явлення виконавчого листа до виконання, наявний арешт порушує права заявниці щодо володіння своїм майном.

Проте своїм листом від 06.03.2023 в.о. начальника відділу Долженко АС. відмовив у знятті арешту в зв`язку з закінченням строків зберігання та знищенням матеріалів виконавчого провадження.

Тому ОСОБА_1 просила суд визнати вказану бездіяльність неправомірною та зобов`язати уповноважену посадову особу Вознесенського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) зняти вказаний арешт.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Врадій Л.М. не з`явилися. Остання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, скаргу підтримала.

Представники стягувача та Вознесенського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явилися.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи та інших осіб, залучених до її розгляду, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 листопада 2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 23.07.2008 в загальному розмірі 21 334 грн. 72 коп., а також 382 грн. 59 коп. судового збору.

На підставі вказаного рішення стягувачу було видано виконавчий лист, який був пред`явлений до примусового виконання до відділу ДВС Вознесенського МРУЮ (правонаступником якого є Вознесенський відділ ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса)), виконавче провадження № 33807456.

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем відділу ДВС Вознесенського МРУЮ 20.08.2012 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно.

Під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем не виявлено майно боржника, на яке можливо звернути стягнення, в зв`язку з чим виконавче провадження було завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, яка діяла на момент винесення постанови), постанова від 28.09.2012. Накладений в межах виконавчого провадження арешт не знято.

Заявник ОСОБА_1 не виконала рішення суду про стягнення з неї на користь банку заборгованості в розмірі 21 717 грн. 31 коп.

Так, примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, чинній на час відкриття виконавчого провадження) державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.52, ч.ч. 1-4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, чинній на час накладення арешту) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника,що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

У відповідності до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час завершення виконавчого провадження) закінчення виконавчого провадження тягне за собою певні правові наслідки. За загальним правилом, як наслідок закінчення виконавчого провадження припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійсненні державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. До певних виключень є направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження на підставі рішення суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також у випадку стягнення виконавчого збору та витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Випадки, коли виконавче провадження підлягає закінченню передбачені ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції Закону, чинній на час завершення виконавчого провадження). Вказана стаття містить вичерпний перелік підстав для вчинення відповідної процесуальної дії державного виконавця.

Як зазначалося вище, виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором було завершено 28.09.2012 відповідно до п. 2 ч. 1 ст.47 Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, чинній на час завершення виконавчого провадження), виконавчий документ був повернутий стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При цьому, закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу є різними процесуальними діями з різними наслідками їх застосування. Зокрема, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом встановлених вказаним законом строків. Повернення виконавчого документа не є закінченням виконавчого провадження.

Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено зняття арешту з майна боржника в разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 січня 2018 року у справі № 910/8019/15; від 06 березня 2019 року у справі № 263/1468/17; від 04 березня 2020 року у справі № 127/2-1421/09, від 16 березня 2020 року у справі № 137/1649/17.

За встановлених обставин, підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 258-260, 449-451, 453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Вознесенського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.В. Лузан