У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2023 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Макарчука С.М., отримавши зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,

Встановив:

04 травня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, у якій позивач прохає:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 загальну суму заборгованості за договором позики 9917,95 доларів США, у тому числі основний борг 5000,00 доларів США, пеню 4650,00 доларів США, 3% річних 267,95 доларів США;

- стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 01 грудня 2020 року за угодою позики передав ОСОБА_1 5000 доларів США, що складало 140 000 гривень на дату передачі коштів, про що було надано розписку, які відповідачка зобов`язалася повернути у термін до 10 липня 2021 року у гривнях за курсом НБУ на день оплати, однак після спливу зазначеного терміну відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала.

Ухвалою від 09 травня 2023 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без руху із наданням позивачеві десятиденного строку для усунення недоліків шляхом виконання вимог ч.1 ст. 177 ЦПК України.

18 травня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про усунення недоліків, якою вимоги ухвали від 09.05.2023 виконано.

Ухвалою від 19 травня 2023 року позовна заява ОСОБА_2 прийнята до розгляду у порядку загального позовного провадження; призначено у справі підготовче судове засідання на 18 липня 2023 року.

Відповідно до відміток у розписці про вручення судової кореспонденції (трек-номер рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправілення №561), 03 червня 2023 року відповідачкою ОСОБА_1 отримано судову повістку на судове засідання 18.07.2023, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками.

17 липня 2023 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшло клопотання адвоката АО "Партнери" Литвиненко А.І., у якому посилається на те, що між АО "Партнери" та ОСОБА_1 укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 20230706/1 від 06.07.2023 у цій справі, супровід справи здійснює адвокат Тарасенко М.В., однак у зв`язку з перебуванням адвоката Тарасенка М.В. у відпустці з 17.07.2023 по 23.07.2023 включно останній не може взяти участь у підготовчому судовому засіданні, та у зв`язку з цим прохає відкласти розгляд справи на іншу дату.

17 липня 2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Шанько І.О., у якому посилаться на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити, прохає підготовче засідання провести без участі сторони позивача та вказує, що станом на 17 липня 2023 року позивач відзиву на позов чи будь-яких інших документів від відповідача не отримував.

У підготовче засідання 18 липня 2023 року сторони не з`явилися.

Ухвалою від 18 липня 2023 року підготовче судове засідання відкладено на 16 серпня 2023 року у зв`язку з визнанням за неможливе вирішити питання, визначені ч.2 ст. 197 ЦПК України.

24 липня 2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, подана та підписана в інтересах позивачки (відповідачки за первісним позовом) представником - адвокатом Тарасенком М.В., у якій прохає:

- поновити строк на подачу зустрічного позову;

- прийняти зустрічний позов до розгляду;

- визнати недійсним договір позики від 01.12.2020, складений у вигляді розписки про отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 грошових коштів у позику;

- стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1073,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 , в сумі 15000 грн.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що розписка була написана ОСОБА_1 наприкінці червня - початку липня 2021 року, а не 01 грудня 2020 року, під впливом тяжкої обставини, та є удаваним правочином.

Щодо пропуску строку на подання відзиву, який сплив, як про це зазначено у зустрічному позові - 19 червня 2023 року, позивач за зустрічним позовом зазначає, що ОСОБА_1 02 червня 2023 року отримала засобами поштового зв`язку примірник ухвали про відкриття провадження; після цього, 04 червня 2023 року ОСОБА_1 захворіла. Хвороба тривала до 30 червня 2023 року, що підтверджується медичними довідками, що додаються. Після цього 06 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася за професійною правничою допомогою та 06.07.2023 було укладено договір про надання професійної правничної допомоги № 20230706/1, проте через виїзд ОСОБА_1 за межі території України в період з 06.07.2023 по 17.07.2023, що підтверджується відмітками у паспорті ОСОБА_1 для виїзду за кордон, що додається, та перебуванням адвоката Тарасенка М.В. у відпустці у період з 17.07.2023 по 23.07.2023 сторона не мала об`єктивної можливості підготувати процесуальний документі із сформульованою позицією по справі на достатньо професійному рівні вчасно. У зв`язку з викладеним, в інтересах всебічного, об`єктивного, повного дослідження всіх обставин справи, на підставі ст. 127 ЦПК України, сторона позивача за зустрічним позовом прохає поновити пропущений строк для подання зустрічного позову.

До зустрічного позову на підтвердження вказаного клопотання долучені:

- роздруківка трекінгу "Укрпошта" про доставлення поштового відправлення № 561, яке містить відомості про вручення відправлення особисто 02.06.2023;

- копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я ОСОБА_1 , серія та номер НОМЕР_1 , який містить відмітки про виїзд 06 липня 2023 року та повернення на територію України 14 липня 2023 року;

- копія виписки КНП "Хорольський центр первинної медико-санітарної допомоги" Хорольської міської ради Лубенського району з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 , яка містить відмітку про перебування останньої на амбулаторному лікуванні з 04 червня 2023 року по 30 червня 2023 року;

- копію довідки КНП "Хорольський центр первинної медико-санітарної допомоги" Хорольської міської ради Лубенського району від 30.06.2023 про знаходження ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні з 04.06.2023 по 30.06.2023.

Аналізуючи наявні докази, надані на підтвердження клопотання про поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову, та вказані вище обставини, слід зауважити таке.

Відповідно до ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.3 ст. 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відповідно до ч.1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до ч.1 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч.3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Ухвалою від 19 травня 2023 року про відкриття провадження у справі встановилено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строк, встановлений для подання відзиву.

З відомостей про трекінг поштового відправлення вбачається, що копія ухвали про відкриття провадження вручена ОСОБА_1 особисто 02 червня 2023 року, тоді як з власноручних відміток ОСОБА_1 у розписці щодо цього ж поштового відправлення, які посвідчені підписом працівника установи поштового зв`язку, вбачається, що його вручено 03 червня 2023 року.

Враховуючи вказану невідповідність, суд вважає за необхідне рахувати встановлений ухвалою про відкриття провадження п`ятнадцятиденний строк саме з 03 червня 2023 року.

Таким чином, п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов, встановлений судом, у межах якого відповідно до встановленого законом строку може бути поданий зустрічний позов, сплив, з урахуванням положень ч.3 ст. 124 ЦПК України, 19 червня 2023 року.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду.

Правова позиція вказаного змісту наведена у постанові Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 120/5780/20-а та підтверджена у постанові Верховного суду від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22.

При оцінці поважності причин пропуску строку необхідно звертати увагу не лише на об`єктивні, але й суб`єктивні чинники, зокрема поведінку особи, що свідчить про її наміри реалізувати процесуальні права. Згідно з усталеною судовою практикою поважними визнаються обставини, які виникли або тривали протягом строку звернення до суду, є об`єктивними, не залежать від дій особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами для своєчасного звернення до суду в конкретній справі.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 522/2054/22.

Перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні у період з 04 червня 2023 року по 30 червня 2023 року, яке підтверджене належними і допустими доказами, є обставиною, яка виникла об`єктивно, незалежно від її волі, виникла протягом строку, який пропущено, та могла ускладнити вчинення нею у цей час процесуальних дій (подання зустрічного позову) до спливу відповідного строку 19 червня 2023 року.

Разом з тим, позивачкою за зустрічним позовом взагалі не обґрунтовано неможливість подання зустрічного позову з клопотанням про поновлення відповідного процесуального строку у період часу з 01 по 06 липня 2023 року.

Виїзд ОСОБА_1 за межі України на період з 06 по 14 липня 2023 року, щодо якого у клопотанні надано відомості лише про його період, сам по собі не може бути визнаний обставиною, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі ОСОБА_1 , та унеможливлювала вчинення нею чи її представником процесуальних дій.

Будь-яких відомостей про причини неможливості вчинення ОСОБА_1 процесуальних дій після 14 липня 2023 року подане клопотання не містить.

Окрім того слід звернути увагу на те, що зустрічний позов поданий та підписаний представником ОСОБА_1 - адвокатом Тарасенком М.В., однак будь-яких відомостей щодо існування поважних причин неподання зустрічного позову у період з 06 липня 2023 року (дати укладення договору про правничу допомогу) по 17 липня 2023 року (зазначена у клопотанні дата початку відпустки представника позивачки за зустрічним позовом) клопотання не містить і до нього не долучено.

Водночас, вказані у клопотанні твердження про перебування адвоката Тарасенка М.В. у відпустці з 17 по 23 липня 2023 року також нічим не підтверджені.

Таким чином, слід дійти висновку, що позивачем за зустрічним позовом не зазначено та належним чином не підтверджено обставин, які б виникли або тривали протягом строку для подання зустрічного позову, дійсно б унеможливлювали чи ускладнювали його подання упродовж періоду з 01 по 23 липня 2023 року та об`єктивну можливість його подати лише 24 липня 2023 року, а також були б не залежними від волі та дій ОСОБА_1 та/або її представника.

Зважаючи на викладене, клопотання про поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову слід визнати необґрунтованим.

Слід також зауважити, що з питання поновлення процесуальних строків у ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа "Салов проти України"), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа "Сутяжник проти Росії", п. 38).

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення ЄСПЛ, як правило, враховує:

1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки;

2) поведінку заявника;

3) поведінку державних органів;

4) перевантаження судової системи;

5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (справи "Бочан проти України", "Смірнова проти України", "Федіна проти України", "Матіка проти Румунії" та інші).

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", п. 27).

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі "Мельник проти України" ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Загалом, згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи "Волчлі проти Франції", "ТОВ "Фріда" проти України").

У цьому випадку, позивачкою за зустрічним позовом пропущено строк його подання на 35 днів, 11 з яких припадають на час перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні, а поважність причин невчинення процесуальної дії протягом решти 23 днів не доведена.

З початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин.

Нехтування засадами змагальності сторін та прийняття судом зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, який (зустрічний позов) поданий поза межами строку, визначеного процесуальним законом, без наведення відповідачем причин пропуску такого строку або ж у разі недоведення їх поважєності, призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

Близькі за змістом правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 07.02.2022 у справі № 904/31/19, від 11.07.2023 у справі № 922/1769/22.

У своїх рішеннях Верховний Суд окремо відзначав, що зазначене не є недоступом до правосуддя та/або порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), адже особа може подати вказаний позов в порядку передбаченому процесуальним кодексом як окремий позов, за яким, за умови дотримання всіх вимог процесуального закону, буде відкрито провадження у справі та розглянуто спір.

Так само в ухвалі від 28.04.2023 у справі №638/5315/20 Верховним Судом зауважено, що "повернення зустрічного позову не позбавляє заявника права пред`явити позов у загальному порядку, тому повернення зустрічної позовної заяви не є обмеженням доступу до правосуддя".

Водночас суд звертає увагу, що у наведених вище рішеннях касаційного суду неодноразово робився висновок про те, що у разі подання зустрічного позову поза межами встановленого строку, його не може бути залишено без руху, а застосуванню підлягають саме наслідки, визначені ч.3 ст. 194 ЦПК України, у виді повернення зустрічного позову.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на подання зустрчного позову, а тому зустрічний позов підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 12, 49, 120, 123, 124, 126, 127, 178, 187, 193, 194, 258, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

Постановив:

У задоволенні клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним - повернути заявнику.

Копію зустрічної позовної заяви долучити до матеріалів справи.

Ухвала, як така, що постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя