УХВАЛА

10 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 563/1437/22

провадження № 61-15328ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 31 травня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» (далі -АТ «КБ «Глобус») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 05 квітня 2018 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору.

Відповідно до умов договору банком відкрито позичальнику картковий рахунок № НОМЕР_1 за програмою кредитування овердрафт «Запасочка» для фізичних осіб клієнтів банку на таких умовах: сума ліміту овердрафту 50 000,00 грн; строк дії ліміту овердрафту 12 місяців з 05 квітня 2018 року по 04 квітня 2019 року; фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) 42,00 %; процентна ставка в пільговий період кредитування (річних) 0,0001%.

Оскільки відповідачем не здійснено своєчасне погашення (повернення) грошових коштів за овердрафтом після завершення пільгового періоду та не сплачено проценти за користування дозволеним овердрафтом, банком здійснено нарахування процентів у розмірі 42 % річних, (відповідно 3,5 % на місяць) на суму заборгованості за овердрафтом.

На підставі викладеного суд просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь кредитну заборгованість у загальному розмірі 96 993,22 грн, яка складається з: 49 076,18 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 47 917,04 грн -прострочена заборгованість по процентах.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 31 травня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Глобус» заборгованість у розмірі 96 993,22 грн, а також судовий збір в сумі 2 481,00 грн.

Суд керувався тим, що відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними, періодично здійснював погашення кредитної заборгованості, проте у встановлені строки не повернув кошти, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за відсотками, оскільки наданий розрахунок містить інформацію про розмір отриманих коштів та суму боргу, яка була не сплачена та розмір заборгованості по відсотках.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року апеляційну скаргу залишено без задоволення. Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 31 травня 2023 року залишено без змін.

Апеляційний суд, переглянувши справу в межах апеляційного оскарження, дійшов висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував всі дійсні обставини справи та виконав інші вимоги цивільного судочинства, а доводи апеляційної скарги правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Майорова В. О. у жовтні 2023 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 31 травня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 2 684,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Таким чином, ціна позову у цій справі (96 993,22 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

Касаційна скарга містить посилання на те, що судове рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку мотивує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки з відповідача стягнуто грошові кошти всупереч судовій практиці. У касаційній скарзі містяться посилання на неврахування апеляційним судом правових висновків, викладених у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 545/2248/17. Крім того, справа становить виняткове значення для заявника, оскільки судами ухвалено несправедливі судові рішення про стягнення заборгованості.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Доводи заявника не свідчать про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди із висновками судів попередніх інстанцій щодо оцінки доказів, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Крім того, обґрунтовуючи доводи про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, заявник не навів прикладів неоднакового застосування судами одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах і не надав доказів на їх підтвердження.

Наведене дає підстави для висновку, що касаційна скарга не містить належного обґрунтування наявності підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для перегляду малозначної справи судом касаційної інстанції.

Щодо доводів заявника про те, що справа має для нього виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа має для нього виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Касаційна скарга не містить інших посилань на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 31 травня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак