Справа №345/165/23
Провадження № 2/345/215/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2023 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Марецької І.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Калуської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3 , яка на випадок смерті склала заповіт, посвідчений 10 травня 1988 року секретарем Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та зареєстрований за реєстровим № 4, яким заповіла все належне їй на час смерті майно ОСОБА_2 .

На час смерті ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 0,45 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходяться на території Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області.

30.03.2021 позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері. Однак постановою від 07.12.2021 нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки земельна ділянка належить спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого Пійлівською сільською радою 20 вересня 1999 року на підставі рішення сесії Пійлівської сільської рад від 1999 року, тобто право власності виникло у спадкодавця після її смерті.

Позивач вказує, що вказана земельна ділянка була виділена спадкодавцю на підставі сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки, виданого на підставі рішення Пійлівської сільської ради від 20.12.1995. з метою оформлення своїх майнових прав на землю ОСОБА_3 розпочала оформлення права власності на виділену земельну ділянку, однак державний акт на прав власності на землю був виданий сільською радою вже після її смерті.

Позивач зазначає, що належним чином прийняла спадщину після смерті матері, однак оформити свої спадкові права в позасудовому порядку не може з огляду на вказані вище обставини, а тому просить суд визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

07.02.2023 Калуська міська рада надала відзив на позов, в якому не визнала позов та просила відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції відповідач вказує, що ..згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав. право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Крім того, набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності таких юридичних фактів в їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки, виготовлення технічної документації на земельні ділянки, визначення меж земельної ділянки в натурі, погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами, одержання у встановленому порядку Державного акта на землю, реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо вказані вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Також відповідач вказує, що не підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Оскільки спадкодавець ОСОБА_3 не набула право власності на земельну ділянку у встановленому порядку, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

01.03.2023 позивач надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що факт належності земельної ділянки її матері підтверджується архівним витягом з протоколу 10 сесії Пійлівської сільської ради 3 скликання від 10 вересня 1999 року «Про хід земельної реформи в селі» та додатку до нього ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка площею 0,45 га, на яку в подальшому сільською радою був виданий державний акт. Також в подальшому дані щодо земельної ділянки були внесені до Державного земельного кадастру, що підтверджується відповідними витягами. Тому просила позов задоволити в повному обсязі.

13.03.2023 представником позивача адвокатом Коваленко О.В. була подана заява про уточнення позовних вимог, в якому просила визнати за ОСОБА_3 право власності на дві земельні ділянки, які вказані у Державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 012970, з врахування відомостей, які містяться у витягах із Державного земельного кадастру а саме: земельну ділянку площею 0,0980 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Пійло Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :03:001:0020; земельну ділянку розміром 0,3670 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Пійло Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :02:010:0022.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задоволити.

Представник відповідача Калуської міської ради в судове засідання не з`явився, однак зазначив у відзиві про розгляд справи за відсутності їхнього представника.

Суд, вислухавщи доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 34).

На випадок смерті ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 10 травня 1988 року ОСОБА_4 , секретарем Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрований в реєстрі за реєстровим № 4, яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_2 .

Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, а саме на земельну ділянку площею 0,45 га, яка знаходиться на території Пійлівської сільської ради, однак постановою від 07.12.2021 нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю виданий Пійлівською сільською радою калуського району Івано-Франківської області 20 вересня 1999 року на підставі рішення сесії Пійлівської сільської ради від 1999 року, тобто право власності виникло у спадкодавця після її смерті (а.с. 5).

Згідно архівного витягу з протоколу 6 сесії Пійлівської сільської ради 2 скликання від 20 грудня 1995 року сільська рада прийняла рішення «Про передачу земель, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність» згідно додатку № 1 ОСОБА_3 передано землі для ведення підсобного господарства площею 0,60 га (а.с. 8).

На підставі даного рішення ОСОБА_3 був виданий сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки, реєстраційний номер 105, згідно якого їй було виділено в приватну власність земельну ділянку в розмірі 23,00 умовних кадастрових гектарів на території Пійлівської сільської ради Калуського району (а.с. 6).

Згідно із архівним витягом з протоколу 10 сесії Пійлівської сільської ради 3 скликання від 10 вересня 1999 року «Про хід земельної реформи в селі» та додатку до нього ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка площею 0,45 га (а.с. 31), на яку в подальшому 20.09.1999 року Пійлівською сільською радою був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 012970 (а.с. 9). Даний акт був зареєстрований у Книзі записів Державних актів на право власності на землю за № 297 (а.с. 9).

Згідно плану меж земельної ділянки, який зазначений у вказаному Державному акті , фактично виділена ОСОБА_3 земельна ділянка складалася із двох земельних ділянок.

В подальшому відомості про на належні ОСОБА_3 земельні ділянки були внесені до Державного земельного кадастру. З витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.02.2023 вбачається, що ОСОБА_5 належали такі земельні ділянки:

- земельна ділянка розміром 0,0980 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Пійло Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :03:001:0020;

- земельна ділянка розміром 0,3670 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Пійло Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :02:010:0022 (а.с. 27-30).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що Державний акт про право приватної власності на землю серії ІV-ІФ № 012970, що виданий 20 вересня 1999 року Пйлівською сільською радою на підставі рішення цієї ж сільської ради від вересня 1999 року, був виданий з порушенням норм чинного законодавства після смерті ОСОБА_3 , коли її правосуб`єктність була припинена.

Разом з тим з наданих позивачем копій документів вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 ще за життя розпочала процедуру приватизації даної земельної ділянки, однак через смерть не встигла отримати підтверджуючі право власності документи.

Якщо видача державного акта про право власності на земельну ділянку здійснювалася на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», то до спадкоємців переходить право отримання Державного акту про право власності на земельну ділянку.

Таким чином в судовому засіданні здобуто достатньо доказів належності вказаних майнових прав на земельну ділянку спадкодавцю.

На момент відкриття спадщини цивільні правовідносини сторін були врегульовані Цивільним кодексом УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно положень ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Судом встановлено, що позивач являється дочкою спадкодавця ОСОБА_3 та після смерті матері фактично вступила в управління спадковим майном, тобто вона належним чином прийняла спадщину.

Спадкоємці, що в силу ст. 353 ЦК України (в редакції 1963 року) мають право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні. Будь-які інші особи, як мали б претензії до спадкового майна, відсутні.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно.

На підставі наведеного та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- земельну ділянку розміром 0,0980 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Пійло Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :03:001:0020;

- земельну ділянку розміром 0,3670 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Пійло Калуського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :02:010:0022.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27.04.2023.

Головуючий