17.01.2023 Справа № 2605/8742/12
Унікальний № 2605/8742/12
Провадження № 4-с/756/4/23
У Х В А Л А

17 січня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

за участі секретаря - Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « Факторингова компанія «Вектор Плюс» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича, заінтересована особа ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Товариства з обмеженою відповідальністю « Факторингова компанія «Вектор Плюс», як стягувач у виконавчому провадженні, звернулось до суду зі скаргою, в якій просила: визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького Павла Сергійовича щодо непередання у межах виконавчого провадження ВП №64200862 на реалізацію організатору електронних торгів (Державному підприємству «СЕТАМ») нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належної на праві власності боржнику ОСОБА_1 без дозволу органу опіки та піклування; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича провести у виконавчому провадженні №64200862 усі необхідні заходи щодо примусової реалізації предмета іпотеки - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 без отримання відповідної згоди органів опіки та готування.

Скарга мотивована тим, що 13.08.2014 року на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 23.04.2014 року у справі № 2/756/14/14 було видано виконавчий лист, який заявником був пред`явлений до виконання для стягнення заборгованості за кредитом у сумі 1 148 852,10гривень. 17.09.2021 постановою про опис та арешт майна боржника, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Русецьким Павлом Сергійовичем було описано та накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 11.02.2022 року на адресу стягувача надійшов Лист приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького П.С. від 08.02.2022 року за вих. № 64200862/543, у відповідь на Заяву про передачу іпотечного майна на реалізацію від 27.01.2022 року, яким було повідомлено стягувача про те, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Русецький П.С. позбавлений права передавати на реалізацію нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки за договором іпотеки № 3-7107 від 19.12.2007року. Мотивуванням прийнятого рішення, приватний виконавець зазначає, що згідно листа № 104-7355 від 08.09.2021р. Оболонської РДА в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована неповнолітня особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись, при цьому, на приписи пункту 29 Розділу VIII Інструкції з примусового виконання рішень. Листом № 104-9025 від 28.10.2021р. приватний виконавець звернувся до Оболонської РДА в м. Києві з проханням надати дозвіл на реалізацію спірної квартири, що є предметом іпотеки до договором іпотеки № 3-7107 від 19.12.2007року. Листом № 104-9025від 28.10.2021р. Оболонська РДА в м. Києві надіслала Витяг з розпорядження від 26.10.21р. № 580 про те, що не може надати дозвіл на реалізацію нерухомого майна, а саме: квартири за адресою АДРЕСА_1 , де право користування мають малолітня дитина: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З даними діями, стягувач не згоден, з урахуванням того, що частиною 7 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Заважила, що на момент укладення договору іпотеки малолітня дитина не була зареєстрована у такій квартирі. Так, посилаючись на правову позицію Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі № 520/15250/15-ц, просила скаргу задовольнити.

В судове засіданні представник заявника не з`явився, через канцелярію суду засобами поштового зв`язку подано заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити скаргу.

Заінтересована особа (приватний виконавець) та/або його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомили, відзив (пояснення, заперечення) до суду не подавали.

Заінтересована особа (боржник) та/або його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомили, відзив (пояснення, заперечення) до суду не подавали.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка заінтересованих осіб не перешкоджають розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.07.2014 р. у цивільній справі № 28756/14/14 задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « Факторингова компанія «Вектор Плюс», рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.05.2014р. в частині відмови у задоволенні первісного позову - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення наступного змісту: « позов Товариства з обмеженою відповідальністю « Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнута з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Факторингова компанія «Вектор Плюс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 148 852,10грн. та судовий збір в розмірі 3 219,00грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.»

Згідно матеріалів справи, між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є заявник, та ОСОБА_1 19.12.2007 р. в забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, уклали договір іпотеки, предметом якого стала спірна квартира.

13.08.2014 року на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 23.07.2014 року у справі № 2-756/14/14 було видано виконавчий лист.

Товариство з обмеженою відповідальністю « Факторингова компанія «Вектор Плюс» було направлено зазначений вище виконавчий лист приватному виконавцю для примусового виконання судового рішення.

20.01.2021року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження за № 64200862 про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 1 148 852,10грн.

17.09.2021року, постановою про опис та арешт майна боржника, приватним виконавцем було описано та накладено арешт на спірну квартиру.

Згідно листа приватного виконавця від 08.02.2022 року за вих. № 543, у відповідь на Заяву про передачу іпотечного майна на реалізацію від 27.01.2022 року, яким було повідомлено стягувача про те, що приватний виконавець позбавлений права передавати на реалізацію спірної квартири, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 19.12.2007 року.

Так, приватний виконавець зазначає, що згідно листа згідно листа № 104-7355 від 08.09.2021р. Оболонської РДА в м. Києві за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована неповнолітня особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом № 104-9025від 28.10.2021р. Оболонська РДА в м. Києві надіслала Витяг з розпорядження від 26.10.21р. № 580 про те, що не може надати дозвіл на реалізацію нерухомого майна, а саме: квартири за адресою АДРЕСА_1 , де право користування мають малолітня дитина: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Як вбачається з поданої скарги, сторона заявника наполягає на застосуванні приватним виконавцем Закону України «Про іпотеку», врахувати, що неповнолітня особа була зареєстрована вже після укладення договору іпотеки, а відтак, просить реалізувати приватного виконавця спірну квартиру, для виконання боржником свого грошового зобов`язання.

Перевіряючи такі доводи заявника, суд виходить з такого висновку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник при виконанні судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, та регулюється нормами цивільного права, Законами України, а також процесуального та виконавчого законодавства.

Виходячи зі змісту частин 2, 3 статті 451 ЦПК, підставою для задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця є встановлення судом факту порушення ним закону або вчинення дій поза межами повноважень.

Згідно з частиною 7 статті 51 Закону «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону «Про іпотеку».

За частиною 4 статті 33 Закону «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до статті 41 Закону «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом "Про виконавче провадження" з дотриманням вимог цього Закону.

Суд звертає увагу на те, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавчий лист, виданий на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 23.07.2014 року у справі № 2/756/14/14, яким постановлено стягнути заборгованість з ОСОБА_1 .

Таким чином, заявником, при розгляді справи № 2/756/14/14 визначено спосіб захисту свого порушеного права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором, а не звернення стягнення на предмет іпотеки, що був переданий в забезпечення повного та належного виконання вказаного кредитного договору.

При вчиненні виконавчих дій мають дотримуватись і права неповнолітніх дітей, які перебувають під особливим захистом держави.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

У відповідності до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону

Аналогічну умову містить і Порядок реалізації арештованого майна, затверджений наказом МЮУ від 29 червня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок).

Так, відповідно до положень пункту 3 Розділу II Порядку виконавець готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, де зазначає, в тому числі відомості про майно, яке передається на реалізацію (його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, тощо), а у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, до заявки додає дозвіл органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

При примусовому виконанні судового рішення, виконавець має керуватись і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція).

Пунктом 28 розділу VІІІ Інструкції визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Отже, враховуючи вимоги Закону "Про виконавче провадження", Закону "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", а також положення Інструкції та Порядку, державний або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18 грудня 2019 року у справі № 755/10564/18, від 25 листопада 2019 року в справі № 718/482/15-ц, (провадження № 61-16089св19) та від 10 жовтня 2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19).

За таких обставин, для реалізації предмету іпотеки, приватний виконавець має попередньо отримати відповідний дозвіл органу опіки та піклування.

Оскільки, Орган опіки та піклування Оболонської районної державної адміністрації в м. Києві згоду на відчуження спірної квартири не надав, суд вважає, що приватний виконавець не позбавлений можливості продовжувати виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Відповідно до правової позиції Верхового суду від 02.10.2019 року у справі № 754/15589/14-ц, звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду, а тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири, право користування якою належить дитині, законом не вимагається, - суд звертає увагу на те, що ВС акцентовано увагу на тому, що така згода потрібна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки мають право користуватися чи володіти діти, а не при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, коли дії по реєстрації місця проживання дітей вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки, - тоді як на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавчий лист про стягнення САМЕ ЗАБОРГОВАНОСТІ за кредитним договором, а не звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, з резолютивної частини Рішення Апеляційного суду м. Києва від 23.07.2014р. у цивільній справі № 2/756/14/14 вбачається, що задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « Факторингова компанія «Вектор Плюс», рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.05.2014р. в частині відмови у задоволенні первісного позову - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення наступного змісту: « позов Товариства з обмеженою відповідальністю « Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнута з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Факторингова компанія «Вектор Плюс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 148 852,10грн. та судовий збір в розмірі 3 219,00грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.»

При цьому, першочергові та кінцеві вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю « Факторингова компанія «Вектор Плюс» були про стягнення заборгованості за кредитним договором, а відтак, наявність умов для звернення стягнення на іпотечне майно судом, ані першої, ані другої інстанції не досліджувалась.

Тому, винесене рішення Апеляційного суду м. Києва від 23.07.2014р. у цивільній справі № 2/756/14/14 в частині стягнення грошових коштів за кредитним договором не може вважатись таким рішенням суду, яке є відповідною альтернативою способу захисту прав, як звернення стягнення на предмет іпотеки, у розумінні Закону України «Про іпотеку».

За таких обставин необхідність попереднього дозволу органу опіки та піклування на передачу нерухомого майна на реалізацію, під час примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості, не порушує принцип законності судового рішення та безумовний характер його виконання.

А відтак, приватним виконавцем правомірно повідомлено стягувача про неможливість передачі спірної квартири на реалізацію, з урахуванням зареєстрованого місця проживання неповнолітніх осіб.

Таким чином, доводи заявника відносно того, що нормами діючого іпотечного законодавства не передбачено обов`язок приватного виконавця отримувати у органу опіки та піклування дозволу для примусового стягнення іпотечного майна, оскільки даний обов`язок покладається на нотаріуса при безпосередньому укладені правочину (на момент укладення договорів іпотеки дітей у боржника не було), та доводи скарги відносно того, що приватний виконавець не врахував те, що примусова реалізація майна не є правочином, а є одним з етапів примусового виконання рішення суду не заслуговують на увагу та спростовуються встановленими вимогами Інструкції з примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Окрім того, стягувач не позбавлений права захистити порушення своїх прав, спричинене порушення умов Іпотечного договору у спосіб встановлений нормами законодавства України.

Доводи скарги відносно того, що неповнолітня дитина була зареєстрована в спірному житловому приміщенні після укладення Іпотечного договору, тому не мають законного права користуватись нею, отже і дозвіл органу опіки та піклування на примусову реалізацію іпотечного майна не потрібно не заслуговують на увагу та зводяться до переоцінки доказів.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обставини неправомірності дій та рішення приватного виконавця, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а тому суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити, в зв`язку з безпідставністю.

На підставі викладеного, ст.543 ЦК України, Закону України «Про іпотеку» керуючись ст.ст. 13, 258-260, 261,354, 447-451 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю « Факторингова компанія «Вектор Плюс» на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Русецького Павла Сергійовича, заінтересована особа ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. М. Луценко