Справа № 2-747/11
Провадження № 8/638/5/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Зайцевої А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.10.2013 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль в особі Харківської обласної дирекції АТ Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Гребінка А.М. звернувся із заявою про перегляд рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.10.2013 року по справі № 2-747/11 за нововиявленими обставинами, в якій просить переглянути вказане рішення суду з нововиявленими обставинами, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 не був присутній під час проголошення рішення суду від 09.10.2013 року, не приймав участі під час розгляду справи у суді першої інстанції та не отримував жодної кореспонденції, оскільки на момент розгляду справи та після цього фактично не проживав за адресою, вказаною у позові, лише 01.04.2021 року представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи в суді та зробив фотокопії. Ознайомившись з матеріалами цивільної справи ОСОБА_1 виявив, що не його підпис стоїть у додаткових угодах від 13.07.2009 року, у зв`язку з чим звернувся до ОСОБА_3 , яка в свою чергу знайшла оригінали вказаних договорів та додаткових угод. В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення шахрайства. В рамках кримінального провадження за ст.190 КК України проведена почеркознавча експертиза, яка констатувала, що підписи у додаткових угодах не належать ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Заявник вважає вказані обставини підроблення його та ОСОБА_3 підписів у додаткових угодах до кредитних договорів нововиявленими обставинами у розумінні процесуального закону, а саме такими, що мають істотне значення для справи, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи.

В судове засідання представник заявника не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, підтримаючи заяву, просив її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та представник заінтересованної особи про місце та час розгляду сповіщені належно та своєчасно.

Представник заінтересованої особи - директор ТОВ "ФК Форінт" Васильєв О. в письмових поясненнях просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , вказуючи, що матеріалами справи спростовуються доводи відповідача про необізнаність останнього про перебування та розгляд справи в суді. Оскільки ОСОБА_1 отримував особисто та через представника судову кореспонденцію, приймав особисту участь судових засіданнях. 09.12.2013 року представник відповідача отримав копію судового рішення. Крім того, ОСОБА_1 в 2014 році у письмових поясненнях адресованих державному виконавцю вказав адресу проживання, підтвердив факт отримання кореспонденції та вказав про визнання прийнятих на себе зобов`язань щодо погашення заборгованості. Окрім того, ОСОБА_1 з 2017 року здійснював щомісячні відрахування на виконання рішення суду про стягнення заборгованості. Твердження про те, що ОСОБА_1 не підписував додаткові угоди є неспроможними, оскільки останній не вказував про ці обставини під час розгляду справи по суті. Зазначив про законність та обґрунтованість рішення суду від 09.10.2013 року, яким встановлено розмір та наявність заборгованості відповідачів перед позивачем, просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 09.10.2013 року за нововиявленими обставинами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.10.2013 року стягнуто солідарно на користь АТ Райффайзен Банк Аваль з ОСОБА_2 (як фізичної особи та фізичної особи-підприємця), ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суму заборгованості за Генеральною кредитною угодою №07-01-90-08 від 12.05.2008 року: за кредитним договором №010-2/07-01-0421-08 від 12.05.2008 року в сумі 659 240,59 доларів США, де сума заборгованості за кредитом 476 254,17 доларів США, сума заборгованості за відсотками 182 986,42 доларів США; за кредитним договором №010-2/07-01-0422-08 від 12.05.2008 року в сумі 118 266,07 доларів США, де сума заборгованості за кредитом 86165,77 доларів США, сума заборгованості за відсотками 32100,30 доларів США; за кредитним договором №010-2/07-01-0811-08 від 31.10.2008 року в сумі 1527311,31 гривень, де сума заборгованості за кредитом 986461,30 гривень та сума заборгованості за відсотками 540850,01 гривень; за кредитним договором №010-2/07-01-0812-08 від 31.10.2008 року в сумі 473688,15 гривень, де сума заборгованості за кредитом 312243,74 гривень, сума заборгованості за відсотками 161444,41 гривень, а всього у сумі 8215610,20 гривень (вісім мільйонів двісті п`ятнадцять тисяч шістсот десять гривень 20 коп.). Стягнуто на користь АТ Райффайзен Банк Аваль з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №010-2/07/1-905-07 від 10.08.2007 року у сумі 197051,67 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_2 (як фізичної особи та фізичної особи-підприємця), ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь АТ Райффайзен Банк Аваль судові витрати у сумі 566,67 гривень та 40 гривень з кожного.

09.08.2021 року в ЄРДР зареєстрована заява ОСОБА_3 про використання завідомо підроблених документів за № 0001246 за ч.3 ст.358 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження проведена судово - почеркознавча експертиза, згідно висновку якої від 12.10.2021 року підписи від імені Безбородих у додаткових угодах до кредитного договору № 010-2/07-01-0811-08 від 31.10.2008 року виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою (особами). Підписи від імені ОСОБА_5 в додаткових угодах до вказаного кредитного договору виконані не ОСОБА_5 , а іншою особою (особами).

Рішенням суду від 09.10.2013 року встановлено, що 12.05.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма права та обов`язками є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 (як фізичною особою та фізичною особою-підприємцем) укладено Генеральну кредитну угоду №07-01-90-08. У відповідності до Генеральної кредитної угоди 12.05.2008 року укладено кредитний договір №010-2/07-01-0421-08, 12.05.2008 року кредитний договір №010-2/07-01-0422-08 31.10.2008 року кредитний договір №010-2/07-01-0811-08, 31.10.2008 року кредитний договір №010-2/07-01-0812-08.

Також 10.08.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір №010-2/07/1-905-07.

В подальшому до Генеральної кредитної угоди та кредитних договорів вносились зміни шляхом укладання додаткових угод.

На умовах кредитного договору №010-2/07-01-0421-08 від 12.05.2008 року позичальнику громадянину України ОСОБА_2 надано кредит у сумі 571400 доларів США строком по 12.05.2018 року з встановленою процентною ставкою 14,5% річних.

На умовах кредитного договору №010-2/07-01-0422-08 від 12.05.2008 року позичальнику фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 надано кредит у сумі 90000 доларів США строком по 12.05.2018 року з встановленою процентною ставкою 14,5% річних.

На умовах кредитного договору №010-2/07-01-0811-08 від 31.10.2008 року позичальнику фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 надано кредит у сумі 3 636 160 гривень з встановленою процентною ставкою 21,5% річних.

На умовах кредитного договору №010-2/07-01-0812-08 від 31.10.2008 року позичальнику громадянину України ОСОБА_2 надано кредит у сумі 314 340 гривень з встановленою процентною ставкою 21,5% річних.

На умовах кредитного договору №010-2/07/1-905-07 від 10.08.2007 року позичальнику громадянину України ОСОБА_2 надано кредит у сумі 245 000 доларів США строком по 25.07.2022 року з встановленою процентною ставкою 12,5%.

Поручителями за генеральною кредитною угодою є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з додатковими угодами встановлені нові обставини, що дозволяли кредиторові вимагати дострокового повернення кредитних коштів, нові графіки погашення заборгованостей та процентів за кредитними договорами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою, як одним із видів забезпечення виконання зобов`язання (частина перша статті 546 ЦК України).

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

За змістом статті 559 ЦК України зміна обсягу зобов`язань боржника може бути підставою для припинення поруки. Зокрема, частиною першою цієї статті (у редакції, чинній на момент укладання договору поруки) було передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення його обсягу відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання.

Такі правові висновки щодо застосування статті 559 ЦК України наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/18438/16-ц (провадження № 14-275цс19).

Разом із тим, приписи частини першої статті 559 ЦК України, передбачають спеціальне регулювання порядку зміни забезпеченого порукою зобов`язання, а відтак і договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, з урахуванням волевиявлення та повідомлення, крім сторін цього договору, також поручителя і встановлюють правові наслідки неодержання згоди поручителя. Умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі.

Аналогічні висновки містяться у пунктах 6.21, 6.22 та 6.27. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 910/13109/18 (провадження № 12-7гс20).

У справі, яка переглядається, встановлено, що після укладення договору поруки від 12.05.2008 року, між банком та позичальником укладались додаткові угоди, за умовами яких зобов`язання боржника за кредитним договором змінювались, ОСОБА_1 , як поручитель, письмової згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності не надавав і про такі зміни повідомлений не був, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 2-3000/12, провадження № 61-6933св19).

У постанові Верховного Суду від 13 вересня 2022 року в справі № 159/1388/17 (провадження № 61-14240св19) зазначено, що «не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи. Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, тобто ті, що взагалі не були предметом розгляду у цивільній справі».

У якості нововиявлених обставин у справі, що переглядається, ОСОБА_1 визначає факт того, що ним не підписувалися додаткові угоди до кредитного договору, підписи, що містяться у них від його імені не вчинені ОСОБА_1 про що свідчать висновки експертизи проведеної в рамках кримінального провадження.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд виходив із того, що обставина, на яку посилається заявник, а саме не належність йому підпису у додаткових угодах, на підставі яких встановлено збільшився обсяг поруки за кредитним договором, є нововиявленою обставиною, тобто юридичним фактом, що має істотне значення для розгляду справи, існував на час її розгляду, але не був і не міг бути відомий заявнику, оскільки розгляд справи по суті та ухвалення рішення відбулося за відсутності останнього.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 , скасування рішення суду від 09.10.2013 року в цій частині з постановленням нового рішення.

Керуючись ст.ст.423-424 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.10.2013 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль в особі Харківської обласної дирекції АТ Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за нововиявленими обставинами - задовольнити.

Скасувати рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.10.2013 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль в особі Харківської обласної дирекції АТ Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль в особі Харківської обласної дирекції АТ Райффайзен Банк Аваль - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (як фізичної особи та фізичної особи-підприємця), ОСОБА_3 на користь АТ Райффайзен Банк Аваль суму заборгованості за Генеральною кредитною угодою №07-01-90-08 від 12.05.2008 року: за кредитним договором №010-2/07-01-0421-08 від 12.05.2008 року в сумі 659 240,59 доларів США, де сума заборгованості за кредитом 476 254,17 доларів США, сума заборгованості за відсотками 182 986,42 доларів США; за кредитним договором №010-2/07-01-0422-08 від 12.05.2008 року в сумі 118 266,07 доларів США, де сума заборгованості за кредитом 86165,77 доларів США, сума заборгованості за відсотками 32100,30 доларів США; за кредитним договором №010-2/07-01-0811-08 від 31.10.2008 року в сумі 1527311,31 гривень, де сума заборгованості за кредитом 986461,30 гривень та сума заборгованості за відсотками 540850,01 гривень; за кредитним договором №010-2/07-01-0812-08 від 31.10.2008 року в сумі 473688,15 гривень, де сума заборгованості за кредитом 312243,74 гривень, сума заборгованості за відсотками 161444,41 гривень, а всього у сумі 8215610,20 гривень (вісім мільйонів двісті п`ятнадцять тисяч шістсот десять гривень 20 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ Райффайзен Банк Аваль заборгованість за кредитним договором №010-2/07/1-905-07 від 10.08.2007 року у сумі 197051,67 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 (як фізичної особи та фізичної особи-підприємця), ОСОБА_3 на користь АТ Райффайзен Банк Аваль судові витрати у сумі 566,67 гривень та 40 гривень з кожного.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий