ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 614/476/21 Номер провадження 22-ц/814/874/23Головуючий у 1-й інстанції Гуляєва Г.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борівського районного суду Харківської області від 26 листопада 2021 року (час ухвалення судового рішення з 10:55:42 до 11:15:01; дата виготовлення повного текста судового рішення - 06 грудня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Моноліт» про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким розірвати договір оренди землі від 23 жовтня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 і СФГ «Моноліт», зареєстрований 26 жовтня 2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису 11770062; зобов`язати СФГ «Моноліт» передати ОСОБА_1 земельну ділянку площею 8,6974 га, що розташована на території Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області, кадастровий номер :06:002:0025, в стані, придатному для цільового використання.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення умов укладеного договору із 2018 року не сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 26 листопада 2021 року відмовлено за недоведеністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги наголошується, що суд однобоко взяв до уваги лише доводи і докази відповідача про одномоментну виплату орендної плати у січні 2021 року за період з 2012 року по 2030 рік, не проаналізувавши умови укладеного договору, яким передбачена щорічна виплата орендної плати.

Суд необгрунтовано взяв до уваги надані відповідачем копії видаткових касових ордерів про виплату грошових коштів, які містять підпис довіреної особи, оскільки згідно п.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні суб`єкт господарювання має право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами з фізичнимиособами у розмірі до 50 000 грн.

Суд не дав належної оцінки тому факту, що довірена особа - ОСОБА_2 , яка отримала оренду плату, так і не передала кошти позивачу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2022 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.11.2021року відкрито провадження за апеляційною скаргою.

Ухвалою цього ж суду від 09.11.2021 року закінчено підготовчі дії та справу призначено до слухання.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 03.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 8,6974 га, яка розташована на території Ізюмської с/ради Борівського р-ну Харківської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку. (а.с.19).

Згідно довіреності від 15 грудня 2011 р. ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 і ОСОБА_2 володіти та користуватися (обробляти самостійно чи передати в оренду) належною йому земельною ділянкою загальною площею 8,6974 га, яка розташована на території Ізюмської с/ради Борівського р-ну Харківської обл., для чого надає їм право, зокрема, одержувати належні йому до виплати орендну плату за користування земельною ділянкою, інші виплати (а.с.20).

23.10.2015 між ОСОБА_1 та СФГ «Моноліт» укладений договір оренди землі строком на 15 років (до 23.10.2030 року) зі сплатою орендної плати до 31 грудня поточного року (а.с.16-18).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, 26.10.2015 зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем СФГ «Моноліт» (а.с.15).

Відповідно до копії повідомлення СФГ «Моноліт» на вимогу ОСОБА_1 стосовно повернення земельної ділянки №:06:002:0025; строк дії договору складає 15 років, тобто він є дійсним до 2030 р.; на теперішній час умови договору виконуються належним чином, та жодних підстав для його розірвання та повернення земельної ділянки до закінчення строку його дії немає (а.с.21).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_1 в період з І кварталу 2018 р. по 4 квартал 2020 р. отримував доходи з таких джерел - заробітна плата (а.с.26).

ОСОБА_1 в особі ОСОБА_3 за довіреністю №2851 від 15.12.2011 СФГ «Моноліт» виплачено грошові кошти за оренду земельного паю з 2020 по 2030 роки у розмірі 275 000,00 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 12 січня 2021 р. (а.с.59).

ОСОБА_1 в особі ОСОБА_3 за довіреністю №2851 від 15.12.2011 СФГ «Моноліт» виплачено грошові кошти за оренду земельного паю з 2012 по 2019 роки у розмірі 109 800,50 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 11 січня 2021 р. (а.с.60).

Згідно платіжного доручення №39 від 14 січня 2021 р. СФГ «Моноліт» сплачено 2 045,96 грн військового збору із орендної плати ОСОБА_1 (а.с.61).

Згідно платіжного доручення №40 від 14 січня 2021 р. СФГ «Моноліт» сплачено 5 124,22 грн військового збору із орендної плати ОСОБА_1 (а.с.62).

СФГ «Моноліт» сплачено прибутковий податок із оренди землі (2012-2019 р.р.) ОСОБА_1 в розмірі 24 551,55 грн, що підтверджується платіжним дорученням №41 від 14 січня 2021 р. (а.с.62-а).

СФГ «Моноліт» сплачено прибутковий податок із оренди землі (2020-2030 р.р.) ОСОБА_1 в розмірі 61490,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням №42 від 14 січня 2021 р. (а.с.63).

За період з 1 кварталу 2019 р. за 1 квартал 2021 р. ОСОБА_1 отримував доходи з таких джерел - заробітна плата, державна соціальна та матеріальна допомога, соціальні виплати із відповідних бюджетів, надання земельної частки (паю) в оренду; що підтверджується копією відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.71).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що пунктами 9-14 договору оренди земельної ділянки від 23 жовтня 2015 року визначено розмір орендної плати, умови та порядок її сплати. Відповідачем були надані копії видаткових касових ордерів на виплату грошових коштів за оренду земельного паю за 2012-2019 та 2020-2030 роки, які містять підпис довіреної особи ОСОБА_3 про отримання грошових коштів в якості розрахунку за орендну плату.

Матеріали справи містять дані про вчинення дій з боку відповідача для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати та про отримання позивачем коштів у рахунок орендної плати за договором оренди землі, тому відсутні підстави для розірвання зазначеного договору у зв`язку із систематичною невиплатою позивачу орендної плати.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що їх земельну ділянку використовує інша особа.

Як стверджує сам позивач і це підтверджено матеріалами справи, договір оренди землі був укладений від його імені уповноваженою особою, яка діяла на підставі довіреності від 15 грудня 2011 року (а.с.20).

Згідно довіреності ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 і ОСОБА_4 представляти його інтереси з усіх без винятку питань, пов`язаних із володінням, користуванням належною йому земельною ділянкою, у тому числі підписувати договори цивільно-правового характеру, одержувати належні йому за результатами укладених угод грошові суми, належну йому до виплати орендну плату за користування земельною ділянкою, інші виплати та дивіденди, вчиняти інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю.

Довіреність не містить жодних застережень щодо умов, порядку і строків передачі представниками - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , грошових коштів ОСОБА_1 , отриманих у якості орендної плати за користування земельною ділянкою. Матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів щодо наявності між позивачем і його представниками певних домовленостей з цього питання.

За твердженням позивача довіреність від 15 грудня 2011 року була припинена на підставі його заяви від 18 січня 2021 року.

Матеріалами справи також підтверджено, що до припинення строку довіреності, а саме 11 і 12 січня 2021 року ОСОБА_3 як представник ОСОБА_1 отримав орендну плату за користування земельною ділянкою за 2012 - 2030 рік, окрім того СФК «Моноліт» сплачено передбачені законодавством обов`язкові платежі.

Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що ОСОБА_1 упродовж 2015 - 2020 років звертався до своїх представників та/або ж до СФК «Моноліт» з вимогою про сплату коштів за користування його земельною ділянкою.

Отже, за встановлених обставин слід зробити висновок про те, що по суті спірним є питання виконання представниками (повіреними особами) своїх обов`язків згідно договору доручення (довіреності), оскільки доводи позову фактично зводяться до тверджень про неотримання позивачем коштів від своїх представників (повірених осіб), а не про неналежне виконання орендарем своїх обов`язків згідно договору оренди.

ОСОБА_1 не позбавлений права вимагати від своїх представників (повірених осіб) передачі йому грошових коштів, отриманих ними 11 і 12 січня 2021 року.

Враховуючи поведінку позивача та встановлені у справі фактичні обставини, апеляційний суд, керуючись принципом справедливості, добросовісності та розумності у цивільних правовідносинах, погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для розірвання договору оренди у зв`язку із систематичною несплатою орендних платежів.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Борівського районного суду Харківської області від 26 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 24 липня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов