Справа № 309/2641/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 жовтня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Джуга С.Д., Кондор Р.Ю.,

з участю секретаря: Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 14 грудня 2022 року у справі № 309/2641/22 (Головуючий: Довжанин М.М.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 12 січня 2013 року позивачка з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюбні відносини з відповідачем не склалися і позивачкою подано до суду позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Позивачка зазначає, що відповідач інших осіб на утриманні не має, стан його здоров`я дозволяє йому працювати, він має стабільний заробіток на сезонних роботах за кордоном, який дає йому змогу мати особистий автомобіль та облаштований житловий будинок.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 4000 гривень на кожного щомісячно, починаючи стягнення з 07.07.2022 року і до повнолітня дітей.

Рішенням Хустського районного суду від 14 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 08 липня 2022 року і до досягнення ними повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 992,40 грн. судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог немає. В матеріалах справи відсутні, а судом не зазначено жодного належного доказу, з якого суд прийшов до висновку, що діти виховуються та утримуються матір`ю самостійно та проживають з нею. Також у матеріалах справи відсутні та судом не зазначено жодних доказів, з яких суд міг зробити висновок про стан здоров`я та матеріальне становище дітей та відповідача. У 2022 році, після введення в Україні воєнного стану, позивачка виїхала з дітьми до Чеської Республіки в м. Прага і перебуваючи там вона постійно залишала дітей без нагляду. Діти неодноразово телефонували відповідачу з проханням забрати їх в Україну, що він і зробив у серпні 2022 року. ОСОБА_1 вказує, що діти з серпня 2022 року і на час подачі апеляційної скарги проживають наразі з ним та перебувають на його повному утриманні, а тому ОСОБА_2 не має права на отримання аліментів на утримання дітей.

Представник ОСОБА_2 адвокат Кузнєцов М.О. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що діти проживали разом із мамою на території Чеської республіки, де їм було забезпечено всі необхідні умови для фізичного, інтелектуального розвитку, відпочинку та проживання, проте, в момент, коли позивачки не було вдома, батько дітей прибув за місцем проживання позивачки і вивіз дітей в Україну. У добровільному порядку привезти дітей батько відмовлявся. 25 січня 2023 року позивачка забрала доньку в Чеську республіку, а 21 березня 2023 року вдалося повернути і сина. Також представник позивача зауважує, що діти до сих пір навчаються в Буштинській школі, перебуваючи на домашньому навчанні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Гладченко І.С., які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Кузнєцова М.О., який просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, перевіривши матеріали справи,судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що виконавчим комітетом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 12 січня 2013 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

Свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 18 січня 2022 та серія НОМЕР_3 від 18 січня 2022 року стверджується, що баьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є сторони по справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За змістом ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 2, 3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2020 року у справі № 158/1638/18 вказано, що «згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, не надала жодного доказу того що діти проживають саме з нею і відповідач не приймає участі у їх вихованні та матеріальному утриманні.

Натомість судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно Довідки Буштинської селищної ради № 321 від 26 січня 2023 року, з якої вбачається, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_1 станом на 26 січня 2023 року проживали разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Довідок виданих директором Буштинського ліцею Буштинської селищної ради № 271 та № 272 від 29.09.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є учнем 2-го класу Буштинського ліцею, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ученицею 4-го класу Буштинського ліцею.

З копій закордонних паспортів дітей вбачається, що донька ОСОБА_3 17.06.2023 року перетинала кордон на виїз до Словаччини та син ОСОБА_1 перетинав кордон на виїзд з України на виїзд до Угорщини 21.03.2023 року.

Отже, дослідивши надані докази та заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів приходить до висновку, що з серпня 2022 року по січень 2023 року та на час постановлення судом першої інстанції рішення, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали разом із батьком ОСОБА_1 . Зазначене не заперечується і сторонами по справі. При цьому суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що діти проживають разом із матір`ю, а відповідач належним чином матеріально не утримує своїх дітей,за відсутності належних доказів, які б підтверджували такі твердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що позивачем не було надано жодного доказу того, що на момент подачі позовної заяви діти проживали разом із нею, встановивши, що на момент ухвалення рішення, діти проживали з відповідачем, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити, із вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хустського районного суду від 14 грудня 2022 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2023 року.

Головуючий

Судді: