Справа № 126/2165/22
Провадження № 22-ц/801/346/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол В. І.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 рокуСправа № 126/2165/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу №126/2165/22 за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 08 грудня 2022 року про повернення позовної заяви, яка постановлена суддею Гуцол В.І. в приміщенні Бершадського районного суду Вінницької області, повний текст складено 08 грудня 2023 року,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 02 листопада 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвала мотивована тим, що позовна заява подана з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме не надано: докази спільного проживання сторін на території України, наявності (або відсутності) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам; доказів станом на день звернення до суду щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання або зареєстрованого у встановленому законом порядку місця перебування відповідача; домовленості подружжя про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них; докази про неможливість за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача; копій позовної заяви з додатками у перекладі на мову Грузії, з завіренням перекладу перекладачем (печаткою бюро перекладу), для запобігання повернення судового доручення без вручення відповідачеві через відсутність перекладу на офіційну мову.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 08 грудня 2022 року матеріали позовної заяви визнано неподаними та повернуті позивачу.

Ухвала мотивована тим, що позивач у встановлений судом строк вимоги ухвали суду від 03 листопада 2022 року не виконала.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, не взято до уваги всі фактичні обставини справи, подані докази, які були надані як при поданні позовної заяви так і на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, внаслідок чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Просив ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали про повернення заяви, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

З матеріалів справи вбачається, що 14 квітня 2020 року Бершадським РВ ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14 квітня 2020 року сепія НОМЕР_1 .

Позивач є громадянкою України, відповідач є громадянином Грузії, у шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 16 липня 2020 року.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №598 від 19 червня 2020 року, позивач ОСОБА_1 з 30 вересня 2014 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Бершадської міської ради №1374 від 19 жовтня 2022 року, малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її повному у триманні.

Предметом позову у справі, яка переглядається, є розірвання шлюбу між громадянкою України та іноземцем.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону).

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статті 414 ЦПК України в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом, повинні керуватися нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

10 листопада 1994 року Верховною Радою України ратифіковано Конвенцію про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, яка набула чинності для України 14 квітня 1995 року і застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією і Туркменістаном.

Питання розірвання шлюбу врегульовано статтями 28, 29 Конвенції 1993 року.

Так, згідно зі ст. 28 Конвенції 1993 року по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

За приписами ч. 2 ст. 29 Конвенції 1993 року по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя.

У відповідності до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

За приписами ч. ч. 9,10 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №1592 від 18 листопада 2021 року, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 18 листопада 2021 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідач ОСОБА_2 отримав у Бершадській ДПІ ГУ ДПС у Вінницькій області картку платника податків, дата реєстрації у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків 19 листопада 2021 року.

За таких обставин, оскільки позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрована в Україні, останнє відоме місце проживання відповідача ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 , сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю, тому позивач правомірно звернулась до Бершадського районного суду Вінницької області з позовом про розірвання шлюбу, за останнім відомим місцем перебуванням відповідача.

Отже, повернення позовної заяви, створило позивачу перешкоди у реалізації її права на судовий захист.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України є підстави для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 08 грудня 2022 року про повернення позовної заяви скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 січня 2023 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Міхасішин І.В.

Стадник І.М.