Справа № 202/1589/20
Провадження № 2/202/26/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнка Д.В.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Андрєєва Ганна Олегівна, про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

І. Стислий виклад позиції позивача.

В провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Андрєєва Ганна Олегівна, про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Підставами для позову слугувало те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Після смерті останнього була відкрита спадкова справа, однак позивач пропустила строк для звернення з заявою для прийняття спадщини через припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Андрєєвої Г.О.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11 січня 2012 року ОСОБА_6 змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 .

21 грудня 2018 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб із ОСОБА_10 , у зв`язку із чим остання змінила прізвище на « ОСОБА_11 » - свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 .

У відповідності до листа Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) №3239/06.1-64/667 від 18 лютого 2020 року, згідно наказу ГТУЮ у Дніпропетровській області від 20 грудня 2019 року №1015/7 припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса ДМНО Павловської Г.О. з 20 грудня 2019 року.

Також судом встановлено, що у даній справі зі сторони позивача було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в цивільній справі № 202/2081/21. Подане клопотання мотивовано тим, що рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20.08.2020, яким було встановлено юридичний факт, що ОСОБА_12 (тобто позивач по справі), є рідною донькою ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 скасовано, відповідна заява, що розглядалась за правилами окремого провадження, залишена без розгляду, роз`яснено право звернутися з позовом на загальних підставах. У зв`язку із чим позивач звернулась до суду з позовом про встановлення батьківства (цивільна справа №202/2081/21).

Ухвалою суду від 22 липня 2021 року провадження у справі було запинено.

Так, 18 травня 2023 року в цивільній справі № 202/2081/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Індустріальний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про встановлення батьківства, було ухвалено рішення яким було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Рішення мотивовано відсутністю у матеріалах доказів щодо спорідненості ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Реєстр судових рішень містить відмітку про набрання чинності відповідним рішенням 19 червня 2023 року.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Між тим, суд звертає увагу, що позивач не надала жодного доказу, що спадкодавець є її батьком, а відтак суд приходить до висновку, що позивач не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , а тому підстав для задоволення заявленої вимоги у суду не має.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на їх недоведеність.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Так, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Андрєєва Ганна Олегівна (м.Дніпро, вул. Гоголя, 26/1, прим.12,13,14), про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 25 липня 2023 року.

Суддя Г.О. Кухтін