З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Номер провадження 2/229/126/2023
Справа № 229/2494/22
14 квітня 2023 року Дружківський міський суд Донецької області в складі:
судді Лапченко О.М.,
за участі секретаря Шипілової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,
адвокат Конюшко Д.Б., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідачів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», ОСОБА_2 про стягнення несплаченого страхового відшкодування та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі по 98 913,43 грн. з кожного, стягнути з відповідачів судові витрати та витрати на правову допомогу.
В обґрунтування позову вказує, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02.02.2022 серії ДПР18 № 115165, 02.02.2022 о 19 год. 05 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 по вул. Академіка Павлова, 27-А в м. Харкові, не був уважним, не слідував за дорожньою обстановкою, при повороті ліворуч не дав дорогу автомобілю «BMW Х3» р/н НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, що є порушенням вимог п.2.3.6, 10.4 ПДР України, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «BMW Х3» р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 22.02.2022 серії ААБ № 297160, 02.02.2022 о 19 год. 05 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «BMW Х3» р/н НОМЕР_2 по вул. Академіка Павлова, 27-А в м. Харкові, перетнув розмітку 1.3 (подвійна суцільна) здійснив виїзд на смугу призначену для зустрічного руху, не дотримався безпечної швидкості руху, що є порушенням вимог п.8.5, 11.4, 12.1 ПДР України внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 та знаходився під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди. Постановою Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/4656/22 провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW Х3» р/н НОМЕР_2 на момент настання ДТП була застрахована згідно Полісу ОСЦПВВНТЗ № ЕР/203952291, виданого ПрАТ «СК АСКО-ДС», дійсного на дату ДТП. Позивач звернувся до ПрАТ «СК «АСКО-ДС» та надав усі необхідні документи, у тому числі Заяву про страхове відшкодування. За результатами розгляду вказаної заяви, Страховиком було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Разом з тим, невідшкодованою є також і шкода завдана внаслідок ДТП ОСОБА_2 . Вважає, що відмова ПрАТ «СК АСКО-ДС» від виплати страхового відшкодування є необґрунтованою та такою, що суперечить нормам закону. З метою визначення дійсного розміру заподіяного збитку, позивач замовив огляд пошкодженого транспортного засобу у СОД « ОСОБА_4 ». За результатами вказаного звернення було складено Звіт № 595/22/2 від 04.09.2022 року, у відповідності до якого ринкова вартість транспортного засобу «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 складала 410 300 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 складає 453 774,88 грн. Таким чином, транспортний засіб є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість транспортного засобу до ДТП. Зазначає, що відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Так, відповідно до Звіту № 595/22/2 від 04.09.2022 року вартість транспортного засобу «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 у пошкодженому стані складає 212 473,14 грн. А відтак, різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП складає: 410 300 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) - 212 473,14 грн. (вартість транспортного засобу у пошкодженому стані) = 197 826,86 грн. З урахування того, що шкода була спричинена сукупною дією декількох джерел підвищеної небезпеки, вважає, що з ПрАТ «СК АСКО-ДС» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 98 913,43 грн., а з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню шкода, завдана внаслідок ДТП, у розмірі 98 913,43 грн. Крім того, просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат у розмірі 14 978,27 грн.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 13 січня 2023 року відкрито провадження по справі, вирішено судовий розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
20 січня 2023 року на адресу суду від ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» надійшов відзив, обґрунтований тим, що 02.02.2022р. у м.Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW ХЗ д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля Volkswagen Passat д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність водія BMW ХЗ д/н № НОМЕР_2 , застрахована у ПрАТ «СК АСКО - Донбас Північний» згідно полісу ЕР/203952291 від 12.05.2021р. Згідно полісу ЕР/203952291, ліміт за шкоду заподіяну майну складає 130000,00 грн., франшиза 1500,00 грн., (франшиза частина збитків, яка не відшкодовується страховиком згідно договору страхування, визначення в ст. 9 Закону України Про страхування). 16.08.2022 року на адресу ПрАТ СК АСКО ДС надійшло повідомлення про ДТП та заява на виплату страхового відшкодування від ОСОБА_1 22.07.2022 року суддею Октябрського районного суду м.Полтави було винесено постанову, відповідно до якої адміністративний матеріал за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було розглянуто у зв`язку з тим, що на час розгляду справи сплинув термін накладення адміністративного стягнення. Відповідно до постанови від 22.07.2022 року наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається. Відповідно до цього не була встановлена вина ні одного з водіїв. Вказує, що згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 22 липня 2022 року по справі №3/554/1727/2022 не встановлена вина осіб ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), що притягуються до адміністративної відповідальності. За змістом пункту 32.1 статті 32 Закону страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Отже, як вказано у постанові Октябрського районного суду м.Полтави від 22 липня 2022 року, справу було закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, оскільки в постанові не було розглянуто встановлення вини водія BMW ХЗ д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 . Таким чином, у ПрАТ «СК АСКО ДС» відсутні законні підстави визнати ДТП страховим випадком та здійснити на користь позивача виплату страхового відшкодування. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
08 лютого 2023 року від представника позивача адвоката Конюшка Д.Б. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, обґрунтована тим, що не встановлення вини не означає і не може тлумачитися як встановлення відсутності вини. При цьому слід врахувати, що особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. При цьому, позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги (наявність шкоди та її розмір). Зазначає, що закриття провадження з підстави встановлення п.7 ст.247 КУпАП не є реабілітуючою. З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Частина друга ст.1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Відтак, відповідальність в межах ліміту встановленого за полісом №ЕР/203952291 несе ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», у зв`язку із чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 14 квітня 2023 року затверджено мирову угоду, укладену 21 лютого 2023 року між представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Конюшко Д.Б., який діє на підставі Договору про надання правової допомоги № 13/08/22-ЮП/ІL від 13.08.2022 року, та ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», в особі Генерального директора Матушевського Є.Л. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», ОСОБА_2 про стягнення несплаченого страхового відшкодування та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в частині позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» щодо стягнення несплаченого страхового відшкодування - закрито.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник-адвокат Конюшко Д.Б. не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, просив задовольнити позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 .
Повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі.
При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 02.02.2022 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля BMW X3, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 .
Автомобіль Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.45).
Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 22.07.2022 року встановлено, що 02.02.2022 о 19 год. 05 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_3 , по вул. Академіка Павлова, 27-А в м. Харкові, не був уважним, не слідував за дорожньою обстановкою, при повороті ліворуч не дав дорогу автомобілю BMW X3 державний номерний знак НОМЕР_4 , який рухався в зустрічному напрямку, що є порушенням вимог п.п.2.3.б, 10.4 ПДР України, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем BMW X3, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Крім того, згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 22.02.2022 серії ААБ № 297160, 02.02.2022 о 19 год. 05 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем BMW X3, державний номерний знак НОМЕР_4 , по вул. Академіка Павлова, 27-А в м. Харкові, перетнув розмітку 1.3 (подвійна суцільна), здійснив виїзд на смугу, призначену для зустрічного руху, не дотримався безпечної швидкості руху, що є порушенням вимог п.п. 8.5, 11.4, 12.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.10, 76-77).
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.02.2022 за участю автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля BMW X3, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальні збитки.
Цивільноправова відповідальність водія автомобіля «BMW Х3», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/203952291 від 12.05.2021 року (надалі Поліс), який діяв на дату настання зазначеної ДТП на умовах, визначених спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.11, 72).
16.08.2022 року власником автомобіля марки Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_1 на адресу позивача ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» було скеровано заяву про страхове відшкодування (а.с.73-74).
З метою визначення розміру збитків позивач звернувся до оцінювача ОСОБА_4 , якою 04.09.2022 року складено Звіт № 595/22/2 дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_3 , згідно якого встановлено, що ринкова вартість транспортного засобу «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 складала 410 300,00 грн., вартість відновлювального ремонту складає 453 774,88 грн., вартість транспортного засобу «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 у пошкодженому стані складає 212473,14 грн. (а.с.13-44).
Відповідно до п. 36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Оскільки завдана позивачу шкода була спричинена сукупною дією декількох джерел підвищеної небезпеки, то відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, повинно бути відшкодовано з ОСОБА_2 як з учасника дорожньо-транспортної пригоди, так і з ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» як страховика цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3
21.02.2023 року між позивачем ОСОБА_1 в особі представника адвоката Конюшко Д.Б. та ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» укладено Мирову угоду щодо відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 97 413,43 грн. (а.с.119).
На виконання зазначеної Мирової угоди року ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» сплатило на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди у розмірі 97 413,43 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 60 від 24.02.2023 року (а.с.120).
Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 14 квітня 2023 року провадження у справі частині позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» щодо стягнення несплаченого страхового відшкодування закрито.
Однак, відповідачем ОСОБА_2 відшкодування шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 02.02.2022 року позивачу не здійснено.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, допустимі та достовірні, що не оспорені відповідачем в судовому засіданні та шляхом подання відзиву. Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Правовідносини, які склалися між сторонами є правовідносини між страховиком та особою, діями якої завдано шкоду застрахованій особі про відшкодування виплаченої страхової суми.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Згідно Звіту оцінювача № 595/22/2 від 04.09.2022 року ринкова вартість транспортного засобу «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_1 , складала 410 300 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_1 , складає 453 774,88 грн.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, транспортний засіб позивача є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість транспортного засобу до ДТП.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, перевищує виплачений ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» позивачу розмір страхового відшкодування відповідно до Мирової угоди від 21.02.2023 року, то з ОСОБА_2 , як з іншого учасника ДТП, невинуватість якого не встановлена, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням від ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний».
Так, відповідно до Звіту № 595/22/2 від 04.09.2022 року вартість транспортного засобу «Volkswagen Passat» р/н НОМЕР_1 у пошкодженому стані складає 212 473,14 грн.
А відтак, різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП складає: 410 300 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) - 212 473,14 грн. (вартість транспортного засобу у пошкодженому стані) = 197 826,86 грн.
Оскільки ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 97 413,43 грн. (за вирахуванням франшизи у сумі 1500 грн.), то з ОСОБА_2 підлягає стягненню відшкодування у розмірі 98 913,43 грн.
Будь-яких доказів на спростування розміру шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем ОСОБА_2 не надавалось.
З огляду на те, що страхового відшкодування від ПрАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» недостатньо для повного відшкодування завданої позивачу майнової шкоди, у відповідності до ст. 1194 ЦК України, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 98 913,43 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.
За таких обставин, вимоги про стягнення майнової шкоди знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними доказами. Таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , становить 98 913,43 грн.
Позивач внаслідок пошкодження його автомобіля, звернувся до оцінювача ОСОБА_4 , якою 04.09.2022 року складено Звіт № 595/22/2 дослідження спеціаліста-автотоварознавця автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_3 , вартість робіт склала 3 000 грн. (а.с.43, 44).
Враховуючи, що зазначені витрати позивач вимушений був понести у зв`язку з пошкодженням його транспортного засобу внаслідок ДТП, тому в цій частині його вимога підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн., суд зазначає наступне.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц).
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України).
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині 4 ст. 62 ЦПК України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, вказана судова практика є незмінною.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Згідно акту виконаних робіт № 1 відповідно до Договору № 13/08/22-ЮП/IL вбачається, що адвокатом Конюшко Д.Б. виконано наступні послуги юридична консультація, вивчення документів, збирання доказів, підготовка та подання позовної заяви, сума витрат на правничу допомогу складає 10 000 грн.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Отже, представник позивача надав докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт, їх вартість та порядку розрахунку.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
У зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 978,27 грн. (а.с.1).
Керуючись ст.ст. 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст. ст. 2, 13, 77, 81, 128, 133, 141, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 98 913 (дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот тринадцять) грн. 43 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 978,27 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. та витрати, пов`язані з проведенням оцінки пошкодженого транспортного засобу, у розмірі 3 000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня вручення повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя - О.М.Лапченко