Справа №295/3377/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором позики, що укладений 22.02.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем в електронній формі.

Згідно договору позичальнику ОСОБА_1 надано грошові кошти в сумі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Термін користування кредитом становить 30 днів. Сторони погодили сплату відсотків на рівні: 1,6 % від суми наданої позики за кожен день користування позикою протягом 30 днів; 2,7 % від суми наданої позики за кожен день користування коштами як простроченою позикою.

У позові зазначено, що 10.07.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого первісний кредитор зобов`язався передати новому кредитору (ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал») права вимоги, зазначені в реєстр прав вимоги.

В подальшому, 27.10.2020 року між сторонам підписано реєстр прав вимоги за № 108, відповідно до якого право вимоги за договором позики від 22.02.2020 року перейшло до ТОВ «ФК «Профіт капітал».

Станом на день відступлення права вимоги заборгованості за позикою становила 9900,00 грн., що включає: 5000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 2400,00 грн. заборгованість за нарахованими базовими процентами, 2500,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на прострочену позику.

Позивач заявляє вимогу про стягнення відповідної суми на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» як нового кредитора.

У позові додано, що, оскільки позичальник продовжує ухилятись від виконання зобов`язаня з повернення суми позики, а також нарахованих відсотків, у позивача як кредитора виникло право на стягнення передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат на суму заборгованості.

Згідно розрахунку, викладеного позивачем, сума заборгованості по нарахованих станом на 23.02.2022 року 3 % річних становить 393,57 грн., заборгованість за інфляційними втратами 1455,30 грн.

Вказуючи на відповідні обставини, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 11 748,87 грн., судовий збір в розмірі 2684,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Ухвалою суду від 06.04.2023 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.02.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як позикодавець надав, а ОСОБА_1 позичальник, отримав грошові кошти в розмірі 5000,00 грн. шляхом переведення коштів на картковий рахунок.

Умовами договору сторони визначили, що строк користування кредитом складає 30 днів, базова відсоткова ставка 1,6 % за кожен день користування позикою, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 2,7 % за кожен день користування позикою.

Вказані обставини підтверджується дослідженими судом договором позики № 6732245.

Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 10.07.2020 року укладено договір факторингу, згідно якого клієнт (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» ) зобов`язався відступити фактору (ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал») права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату.

Визначенням термінів, наведених у договорі, сторони погодили, що заборгованістю є сума грошових коштів, належних до сплати клієнту боржником за встановленими договірними відносинами, включаючи суму боргу основного зобов`язання, плати за користування наданими коштами, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття договором зобов`язальної дії.

Згідно з п.2.1.3. договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідно реєстру прав вимоги.

Судом встановлено, що договір № 6732245 включено до реєстру прав вимоги від 27.10.2020 року.

Станом на день переходу права вимоги заборгованість позичальника становила 9900,00 грн. та включала: заборгованість за основним боргом 5000,00 грн., заборгованість за основними відсотками 2400,00 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими у період прострочення виконання зобов`язання - 2500,00 грн.

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

У статті 3 Закон Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (в чинній на час виникнення правовідносин редакції) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначалось вище станом на день переходу права вимоги до позивача розмір заборгованості позичальника становив 9900,00 грн.: заборгованість за основним боргом 5000,00 грн., заборгованість за основними відсотками 2400,00 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими у період прострочення виконання зобов`язання - 2500,00 грн.

За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Оскільки позичальник ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов`язання з повернення отриманої суми позики, при цьому, право грошової вимоги, включаючи нараховані відсотки, правомірно набуто позивачем у справі ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», вимога про стягнення суми вимог станом на день їх відчуження є обґрунтованими.

Суд звертає увагу, що первісним кредитодавцем здійснено нарахування заборгованості як у період належного використання коштів, так і у період прострочення виконання зобов`язання, відповідно до погоджених сторонами умов.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У своїй постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як зауважувалось вище, при укладенні договору сторони погодили строк дії договору протягом 30 днів, після спливу якого, у свою чергу, в розрізі тлумачень ст.ст. 626, 629, 631, 1050 ЦК України виникає зобов`язання з повернення усіє отриманої суми позики, а також нарахованих відсотків, визначених положеннями договору у вигляді оплати за правомірне використання коштів. Тим же договором сторонами підтверджено врегулювання правовідносин в разі прострочення виконання зобов`язання, а саме, через окрему відсоткову ставку - 2,7 % за кожен день прострочення.

Оскільки суми, які кредитор може стягнути з боржника відповідно до ст. 625 ЦК України, носять компенсаторний характер, а право на їх стягнення з`являється у кредитора після прострочення боржника, тобто у разі неправомірного користування боржником грошовими коштами кредитора, визначені положеннями договору відсотки при простроченні виконання зобов`язання (2,7 %) слід оцінювати як направлене на отримання майнової компенсації грошове заміщення, яке відповідає критеріям ч.2 ст. 625 ЦК України.

За змісту позовної заяви, доданих до неї доказів, у тому числі розрахунку заборгованості, слідує, що позивач в обгрунтування вимог покладає інфляційні втрати, а також 3 % річних від усієї суми заборгованості, що обумовлена станом на день переходу права вимоги, нараховані у період після переходу прав вимоги відносно такої суми.

З огляду на ту обставину, що відповідно до умов договору факторингу сторони погодили термін заборгованості як суму грошових коштів, належних до сплати клієнту боржником за встановленими договірними відносинами, включаючи суму боргу основного зобов`язання, плати за користування наданими коштами, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття договором зобов`язальної дії, суд погоджується з доводами позивача про можливість застосування ч.2 ст. 625 ЦК України, а саме із нарахуванням 3 % річних на всю заборговану суму та інфляційних втрат, у період після отримання прав вимоги.

Погоджуючись з математично обрахованими сумами 3 % річних, а також інфляційних втрат, суд вважає необхідними стягнути з відповідача 1848,87 нарахувань відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, а всього 11 748,87 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору 2684,00 грн.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги від 01.11.2022 року, акт прийому передачі наданої правової допомоги, платіжну інструкцію № 10254 на суму 15 000,00 грн.

Надаючи оцінку наведеним доказам, суд звертає увагу, що зазначена на виконання правничих послуг вартість робіт та її тривалість, а саме як 15 год. з оцінкою 15 000,00 грн. є завищеною з огляду на складність справи, виявляє непропорційність з врахуванням необхідного часу для захисту прав особи.

З огляду на викладене, суд, керуючись принципом доцільності та справедливості, вважає необхідним стягнути з відповідача на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошову суму в розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», , юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, заборгованість за договором позики від 22.02.2020 року, що утворилась станом на 23.02.2023 року, в сумі 11 748,87 грн., з яких 5000,00 грн. основний борг, 2400 грн. заборгованість по відсотках, нарахованих у період строкового зобов`язання, 2500,00 грн. заборгованість по відсотках, нарахованих згідно ч.2 ст. 625 ЦК України у період з 24.03.2020 року до 10.04.2020 року, 1848,87 грн. заборгованість за ч.2 ст. 625 ЦК України у період з 27.04.2020 року по 23.02.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» судовий збір у розмірі 2684,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М.Лєдньов