печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого - суддіОстапчук Т.В.

при секретарі судового засідання Гаманюк О.С. за участю позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 представника відповідача - Стретович М.О. , представника відповідача - Кутєпова О.Є. представника відповідача Ковальової А.Т. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань розміщення у м. Києві, Головного управління Національної поліції в м. Києві, Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірною, протиправною протизаконною бездіяльністю органів державної влади,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом Київської міської прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань розміщення у м. Києві, Головного управління Національної поліції в м. Києві, Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірною, протиправною протизаконною бездіяльністю органів державної влади. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за наслідками розгляду скарг на дії та бездіяльність відповідачів, поданих в порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, ухвалами слідчих суддів відповідачів зобов`язано розглянути належним чином клопотання позивачів у межах здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяв або виконати певні дії, а саме не виконання на їх думку 16 ухвал. Печерського та Шевченківського районних судів м. Києва від 16.03.2021 (справа № 757/11449/21-к), від 12.05.2021 (справа № 757/28836/21-к), від 18.05.2021 (справа № 757/23831/21-к), від 08.06.2021 (справа № 757/29129/21-к), від 28.09.2021 (справа № 761/37490/21-к), від 27.08.2021 (справа № 761/44589/21- к).Посилаючись на норми частини 6 статті 1176, 1173, 1174 ЦК України просять відшкодувати спричинену їм відповідачами моральну шкоду, що виразилась у бездіяльності цих правоохоронних органів. Для розрахунку понесеної шкоди вважають за можливе застосовувати арифметичну формулу відповідно до якої просять відшкодувати, 70 000 грн за кожне невиконане рішення суду в свою чергу. Позивачі зазначають, відповідачами було спричинено?матеріальну шкоду в розмірі 1 135 000 грн., та моральну шкоду в розмірі 1 120 000 грн. В судовому засіданні позивачі позов підтримали, просили стягнути з відповідачів солідарно спричинену матеріальну та моральну шкоду. Представник відповідача - КМП надав суду 1.09.2022р. відзив , позов не визнає та вважає його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Слідчими першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000227 від 31.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України.Вказане кримінальне провадження розпочато на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.03.2021 у справі №757/11449/21-к.Таким чином, доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо невиконання вказаної ухвали не відповідають дійсності.За результатами досудового розслідування 31.08.2021 слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КГЖ України. Згідно з відомостями ІС «СЕД», ОСОБА_1 28.04.2021 до Київської міської прокуратури направлено 2 клопотання, щодо визнання потерпілою та проведення інших слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000227. Вказані клопотання зареєстровані в ІС «СЕД» Київської міської прокуратури за вхідними номерами 28397-21 та 28402-21 від 05.05.2021. Вказані клопотання направлені для розгляду по суті до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві листами від 11.05.2022 за вихідними номерами №31/2-1239вих-21 та № 31/2-1240вих-21. Слідчим вищевказані клопотання розглянуті, за результатами розгляду 26.05.2021 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілою. Встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2021 (справа №757/23831/21-к) зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні № 0000227 розглянути клопотання ОСОБА_1 від 28.04.2021.Вказана ухвала надійшла до Київської міської прокуратури 31.05.2021. На момент надходження вказаної ухвали прокурору, клопотання ОСОБА_1 вже було розглянуто та останній було надано відповідь щодо результатів розгляду. Встановлено, що листом Київської міської прокуратури за вих. № 31/2-1239ВИХ-21 від 11.05.2021 ОСОБА_1 надано роз`яснення, щодо питань, зазначених в клопотанні за вихідним номером № 28397-21 від 05.05.2021. Вказану ухвало було виконано, що додатково підтверджується й тим, що слідчим суддею під час розгляду справи № 761/445 89/21-к (на яку є посилання у позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) вирішувалось питання про скасування рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.Вказане свідчить, що ОСОБА_1 було відомо про результати розгляду її клопотань та виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2021 (справа №75 7/23 831/21-к).Згідно з відомостями ІС «СЕД», решта ухвал, зазначених у позовній заяві, до Київської міської прокуратури не надходила. Представник відповідача ТУ ДБР у м. Києві надав суду відзив 5.07.2022р. відзив , пояснення, вказував, що всі дії слідчих ТУ ДБР у м. Києві щодо виконання ухвал слідчих суддів, вчинені в межах та в строки відповідно до чинного законодавства України. Жодних порушень прав, свобод чи інтересів позивачів зі сторони ТУ ДБР у м. Києві не було. Обставини, на які посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, правовідносини, які випливають із цих обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, на переконання ТУ ДБР у м. Києві свідчать про те, що позовні вимоги у цій справі, які спрямовані до ТУ ДБР у м. Києві, є необґрунтованими та безпідставними, а позов є таким, що не підлягає задоволенню. Представник відповідача ГУНП в м.Києві надав суду 12.07.2023р. відзив, вказував що ніяких неправомірних дій відносно позивачів не вчиняли. В судове засідання не з`явився. Представник відповідача ОГП надав суду 18.07.2022р. відзив, вказував , що в Офісі Генерального прокурора перебували на розгляді клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 10.08.2021 (вх. ОГП № 190131-21 від 16.08.2021), які надійшли з Офісу Президента України та подані в порядку ст. 220 КГІК України про проведення необхідних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000227. Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000227 від 02.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, здійснювалось слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, за процесуального керівництва прокурорів Київської міської прокуратури. Тому , клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 10.08.2021 листом заступника начальника відділу Курила Д.М. від 26.08.2021 № 31/3/2-85730вих-22 направлено до Київської міської прокуратури для подальшого розгляду. В позовній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що під час здійснення досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000227 слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, та прокурорами Київської міської прокуратури можливо не виконано рішення Печерського та Шевченківського районних судів м. Києва . Було встановлено, що ОСОБА_2 не є стороною або заявником у кримінальному провадженні № 0000227, повноваження представника ОСОБА_1 ним не підтверджені. Рішення органів прокуратури у даному кримінальному провадженні позивачами не оскаржувались. Представник відповідача ДКСУ 27.06.2022р. надано відзив. В судове засідання не з`явився. Ухвалою суду від 23.05.2023р. відкрито провадження в порядку загального. Ухвалою суду від 5.10.2023р. призначено судове засідання. Ухвалою суду від 12.06.2023р. відмовлено в задоволенні клопотань позивачів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Прокурором відділу Київської міської прокуратури Шевчук Н.В., внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000227 від 2 квітня 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 Кримінального кодексу України. Вказане кримінальне провадження розпочато на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.03.2021 у справі №757/11449/21-к. 5 квітня 2021 року винесено постанову про визначення підслідності та доручено подальше здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) ТУ ДБР у м. Києві. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 травня 2021 року по справі № 757/23836/21-к зобов`язано уповноважену особу Київської міської прокуратури у кримінальному провадженні № 0000227 від 2 квітня 2021 року розглянути клопотання ОСОБА_1 від 28 квітня 2021 року згідно ст. 220 Кримінального процесуального кодексу України, в строк не більше трьох днів і задовольнити його за наявності відповідних підстав, про що повідомити належним чином заявника. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року по справі № 757/23831/21-к зобов`язано прокурора у кримінальному провадженні № 0000227 від 2 квітня 2021 року розглянути відповідно до вимог ст. 220 Кримінального процесуального кодексу України клопотання ОСОБА_1 від 28 квітня 2021 року, про що повідомити заявника. 11 травня 2021 року, Київською міською прокуратурою, направлено за належністю для розгляду у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку клопотання ОСОБА_1 від 28 квітня 2021 року про проведення слідчих (процесуальних) дій у кримінальному провадженні до ТУ ДБР у м. Києві. Листом від 26 травня 2021 року за вих. № 10843-21/11-02-204/21, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що у вказаному провадженні вона має статус заявника, таким чином її клопотання про залучення в якості потерпілої у кримінальному провадженні, ознайомлення з матеріалами провадження в порідку ст. 221 Кримінального процесуального кодексу України, проведення слідчих дій, вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого та з інших питань, не підлягають розгляду та не можуть бути задоволені у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не входить до переліку учасників кримінального провадження, які мають право заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, визначеного ст. 220 Кримінального процесуального кодексу України. Крім того, повідомлено про те, що у порядку п. 5 ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України, 26 травня 2021 року слідчим винесено постанову про відмову у визнанні особи потерпілим у кримінальному провадженні, та направлено дану постанову ОСОБА_1 .. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 8 червня 2021 року по справі № 757/29129/21-к, у якій 10 вересня 2021 року було виправлено описку, зобов`язано розглянути клопотання ОСОБА_1 від 31 травня 2021 року, в рамках кримінального провадження № 0000227. Ухвала від 8 червня 2021 року до ТУ ДБР у м. Києві надійшла 31 серпня 2021 року (вх. № 19274-21), кримінальне провадження № 0008541, яке було зазначене в даній ухвалі, в провадженні ТУ ДБР у м. Києві не перебувало. Ухвала від 10 вересня 2021 року, про виправлення описки, надійшла до ТУ ДБР у м. Києві та зареєстрована лише 24 вересня 2021 року, після закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим виконати ухвалу суду не представилось за можливе. 9 червня 2021 року, листом за вих. № 11106-21/11-02-561/21, у відповідь на клопотання № 1 від 28 травня 2021 року про негайне виконання судового рішення, проведення слідчих дій, вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого та з інших питань, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що у кримінальному провадженні вона має статус заявника, а отже, клопотання не підлягає розгляду та не може бути задоволено у зв`язку з тим, що вона не входить до переліку учасників кримінального провадження, які мають право заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, визначеного ст. 220 Кримінального процесуального кодексу України. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року по справі № 757/44589/21-к зобов`язано уповноваженого слідчого ТУ ДБР у м. Києві, розглянути, у відповідності до вимог ст. 220 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання № 1/2 від 10 серпня 2021 року, № 3 від 10 серпня 2021 року, № 4 від 10 серпня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000227, про що повідомити заявника. Клопотання за № 1/2 та за № 4 від 10 серпня 2021 року, надійшли до ТУ ДБР у м. Києві та зареєстровані 4 вересня 2021 року. Клопотання за № 3 від серпня 2021 року до ТУ ДБР у м. Києві не надходило. Листами від 15 серпня 2021 року за вих. № 20528-21/11-02-4581/21 та вих. № 20527- 21/11-02-4582/21, після розгляду клопотань за № 1/2 та за № 4 від 10 серпня 2021 року, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що 31 серпня 2021 року було прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000227 від 2 квітня 2021 року за п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 Кримінального кодексу України. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28 вересня 2021 року по справі № 757/37490/21-к скасовано постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) ТУ ДБР у м. Києві від 26 травня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілою ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000227 від 2 квітня 2021 року. Зобов`язано компетентних посадових осіб ТУ ДБР у м. Києві розглянути клопотання ОСОБА_1 від 28 квітня 2021 року, в рамках кримінального провадження № 0000227 від 2 квітня 2021 року, відповідно до ст. 55 Кримінального процесуального кодексу України. До ТУ ДБР у м. Києві, 2 листопада 2021 року, за вх. № 29097-21, надійшла заява ОСОБА_1 щодо виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 28 вересня 2021 року у справі № 757/37490/21-к. Листом від 5 листопада 2021 року за вих. № 29097-21/11-02-7037/21, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що 31 серпня 2021 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000227 від 2 квітня 2021 року за п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 Кримінального кодексу України. Листами від 1 вересня 2021 року за вих. № 11-02-10255/21 та за вих. № 11-02-10256/21 прокурору Київської міської прокуратури та ОСОБА_1 направлено повідомлення про закриття кримінального провадження. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21 червня 2022 року по справі № 757/49764/21-к скасовано постанову старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) ТУ ДБР у м. Києві від 31 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000227 від 2 квітня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 Кримінального кодексу України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, за п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року по справі № 761/16693/22 зобов`язано слідчого ТУ ДБР у м. Києві, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000227, розглянути клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 № 7-11 від 15 серпня 2022 року. Листом від 20 жовтня 2022 року за вих. № 17960-22/к/11-03-8973/22 ОСОБА_2 було повідомлено про неможливість виконання зазначеної ухвали суду, у зв`язку із закриттям кримінального провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року по справі № 761/17937/22 зобов`язано слідчого ТУ ДБР у м. Києві, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000227, розглянути клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 № 12, 13. Листом від 22 вересня 2022 року за вих. № 15784-22/к/11-02-7778/22 позивачів було повідомлено про неможливість виконання зазначених клопотань, у зв`язку із закриттям слідчим кримінального провадження 31 серпня 2021 року. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року по справі № 761/19190/22 зобов`язано уповноваженого слідчого ТУ ДБР у м. Києві у кримінальному провадженні № 0000227 розглянути у порядку ст. 220 Кримінального процесуального кодексу України клопотання № 14 від 5 вересня 2022 року та № 15, № 16 від 12 вересня 2022 року подані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Листом від 22 вересня 2022 року за вих. № 15357-22/к/11-02-7780/22 позивачів було повідомлено про неможливість розгляду клопотань № 15 та № 16 від 11 вересня 2022 року, у зв`язку із закриттям кримінального провадження 31 серпня 2021 року. Листом від 28 вересня 2022 року за вих. № 14897-22/к/11-02-8099/22 позивачів було повідомлено про неможливість розгляду клопотання № 14 від 4 вересня 2022 року, у зв`язку із закриттям кримінального провадження 31 серпня 2021 року. Листом від 10 лютого 2023 року за вих. № 1703-23/к/11-02-2080/23, на виконання ухвали суду по справі № 761/19190/22, що надійшла та зареєстрована 19 січня 2023 року за вх. № 1701-23/к, позивачів було повідомлено про розгляд клопотань та надання відповідей на них. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 7 лютого 2022 року по справі № 761/3885/22 зобов`язано уповноважену особу Державного бюро розслідувань внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_2 № 923 в якій повідомлено щодо обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364; ст. 111; ст. 442; ст. 256; ч. 4 ст. 28, ст. 396 Кримінального кодексу України, що отримана суб`єктом оскарження 24 січня 2022 року, розпочати досудове розслідування та надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Дана ухвала, 26 серпня 2022 року, Державним бюро розслідувань була скерована на адресу ТУ ДБР у м. Києві для організації виконання. 2 вересня 2022 року, ОСОБА_2 за вих. № 14218-22/к/11-03-6890/22, направлено повідомлення про початок досудового розслідування разом із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. 11. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року по справі № 761/18347/22 зобов`язано слідчого Державного бюро розслідувань, уповноваженого вносити відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі заяви ОСОБА_2 від 31 серпня 2022 року № 910/6, про вчинення кримінального правопорушення, та повідомити про це заявника, шляхом надання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Листом від 7 листопада 2022 року за вих. № 18659-22/к/11-16-9700/22, Шевченківський районний суд міста Києва було повідомлено про те, що згідно відомостей системи електронного документообігу заява ОСОБА_2 , від 31 серпня 2022 року № 910/6 до ТУ ДБР у м. Києві, не надходила. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року по справі № 761/12212/22 зобов`язано уповноважену особу (слідчого) Державного бюро розслідувань негайно, але не пізніше 24 годин, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені у заяві ОСОБА_2 ,, ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення від 30 червня 2022 року № 20-Г (№ 940-С), яка була отримана уповноваженою особою Державного бюро розслідувань, через електронне поштове відправлення - 30 червня 2022 року. Виконання даної ухвали покладено на Державне бюро розслідувань, а не на ТУ ДБР у м. Києві. Встановлено , що в Офісі Генерального прокурора перебували на розгляді клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 10.08.2021 (вх. ОГП № 190131-21 від 16.08.2021), які надійшли з Офісу Президента України та подані в порядку ст. 220 КГІК України про проведення необхідних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000227. Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000227 від 02.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, здійснювалось слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, за процесуального керівництва прокурорів Київської міської прокуратури. Клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 10.08.2021 листом заступника начальника відділу Курила Д.М. від 26.08.2021 № 31/3/2-85730вих-22 направлено до Київської міської прокуратури для подальшого розгляду. Судом встановлено , що відповідачем ГУНП в м.Києві ніякі заяви позивачів не розглядались по даному кримінальному провадженні. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою ( п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»). У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України).(Постанова Верховного Суду від 28.03.2018 року Справа № П/9901/370/18). Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. (ст.55 Конституції України). У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. (п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про вілшкодування моральної (немайнової) шкоди»). В пункті 5 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Збитками(майновою шкодою) є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повно обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі(ст.22 ЦК України). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. За висновком Верховного суду України у справі № 6-501цс17 шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода , завдана в тому числі внаслідок процесуальних дій, що обмежують права громадянина. Для настання відповідальності перед позивачем обов`язковою умовою є визнання наведених рішень незаконними та їх подальше скасування, а також визнання дій або бездіяльності таких органів (посадових осіб) протиправними. Вина є підставою для відповідальності. Відшкодування моральної шкоди відповідно до ст..4. Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» здійснюється за рахунок державного бюджету. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст..81 ЦПК України). У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін, та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. За правилом частини другої статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності. При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди. Звертаючись до суду із цим позовом, позивачі не довели належними і допустимими доказами факт завдання їм майнової та моральної шкоди внаслідок невнесення слідчим ТУ ДБР в м.Києві відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за її заявами, не розглядом клопотань причинний зв`язок між діями слідчого , прокурора та настанням тих негативних наслідків, на які вони посилалися. Факт того, що ухвалами слідчого зобов`язано забезпечити внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявами позивачів, не доводить заподіяння їм шкоди та не підтверджує наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю слідчого , яка виразилась у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення в ЄРДР, та настанням шкоди. Такий висновок є аналогічним висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 686/7576/18 (провадження № 61-43847св18), від 16 травня 2019 року у справі № 686/20079/18 (провадження № 61-5360св19), від 12 квітня 2019 року у справі № 686/10651/18 (провадження № 61-305св19), від 22 травня 2019 року у справі № 686/24243/18-ц (провадження № 61-7017св19), від 31 липня 2019 року у справі № 686/22133/18 (провадження № 61-10591св19) від 25 листопада 2019 року у справі № 686/22462/18 (провадження № 61-17648св19), від 03 грудня 2019 року у справі № 686/12334/18 (провадження № 61-12965св19), від 03 грудня у справі № 686/26653/18 (провадження № 61-12277св19), від 19 березня 2020 року у справі № 686/17001/17 (провадження № 61-22067св19), від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19), від 27 квітня 2020 року у справі № 686/17297/18 (провадження № 61-2738св19), від 30 червня 2020 року у справі № 686/3050/19 (провадження № 61-19878св19) та від 06 липня 2020 року у справі № 686/20389/19 (провадження № 61-735св20), предметом розгляду яких були позовні заяви про відшкодування шкоди,завданої незаконними рішеннями, дією та бездіяльністю органів державної влади. Права позивачів у зв`язку із невнесенням слідчим відомостей про вчинене кримінальне правопорушення в ЄРДР, не розглядом клопотань були відновлені ухвалами слідчого судді, що є достатньою сатисфакцією із урахуванням обставин цієї справи. Таким чином, встановивши, що позивачі належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовують свої вимоги, суду не надали, тому суд вважає підставною відмову в задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивачів про стягнення матеріальної, моральної шкоди не знайшли підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню. Керуючись ст..ст.19,22,55,56 Конституції України, ст. ст.15,16,22,23,1166,1167,1173,1174,1176 ЦК України, статтями 10, 11,12,81,83,137,141, 259,353 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань розміщення у м. Києві, Головного управління Національної поліції в м. Києві, Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірною, протиправною протизаконною бездіяльністю органів державної влади. Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. позивач 1: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 позивач 2: ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 відповідач 1: Київська міська прокуратура: 03150, м. Київ, вул.. Предславинська,45/9 відповідач 2: Територіальне управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві: 01133,м. Київ, бул. Лесі Українки,26 відповідач 3: Головне управління Національної поліції у м. Києві: 01601, м. Київ, вул.. Володимирська, 15 відповідач 4: Офіс Генерального прокуратура: 01011, м.Київ, вул..Різницька, 13/15 відповідач 5: Державна казначейська служба України: 01601,м. Київ, вул.. Бастіонна, 6

Дата складання повного тексту рішення 16.11.2023 р.

Суддя Остапчук Т.В.