Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1614/23
Провадження №: 2/332/756/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановила:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Згідно з положеннями п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі зміст позовних вимог та чіткий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням фактів та посиланням на докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до п. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти)присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти.

До позовної заяви не долучено доказів на підтвердження обставин зазначених у позовній заяві, а саме: відомостей на підтвердження фактичного проживання дитини разом з батьком (довідка з місця проживання, тощо), що давало б право на звернення до суду із вимогами про стягнення аліментів.

Суддя звертає увагу, що позивач ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає свою адресу проживання: АДРЕСА_1 .

В той же час позивач, як на підтвердження сумісного з дитиною проживання, посилається на рішення Ківерцівської міської ради Волинської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, в якій ОСОБА_1 зазначений, як житель АДРЕСА_2 та є внутрішньо переміщеною особою.

Однак, в позовній заяві не зазначено доказів, які б підтверджували факт проживання дитини саме із батьком по вказаній у рішенні Ківерцівської міської ради Волинської області адресі (м.Ківерці, вул.Західна, 23).

Тобто, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не дотримано вимоги ст. 175 ЦПК України, а саме: до позову не додано доказів на підтвердження викладених в заяві обставин щодо проживання дитини разом з позивачем, що дає підставу на звернення до суду із вимогою про стягнення аліментів.

Пунктом 3 частини 3 статті 175 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці: обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Предметом позову є стягнення аліментів, відтак ціна позову визначається відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

В позовній заяві ціна позову не зазначена взагалі.

Тому позивачу слід виконати вимоги п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, зазначивши ціну позову в позовній заяві.

Також, в порушення вимог п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до положень статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Тобто, на кожному письмовому доказі, доданому у копії до позовної заяви, оригінал якого знаходиться у позивача, повинно бути зазначено «копія відповідає оригіналу», засвідчено підписом із проставленням дати засвідчення. У разі відсутності оригіналів у позивача, зазначається особа, яка є держателем таких оригіналів.

Жоден із доказів, доданих до позовної заяви ОСОБА_1 в копіях не засвідчений у встановленому законом порядку взагалі, також не зазначено держателів оригіналів цих доказів, як то вимагається приписами п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України.

За приписами частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

З метою запобігання процесуальних негативних наслідків, позивачу необхідно засвідчити докази належним чином.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у вказаних статтях, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позивачe пропонується усунути вищезазначені недоліки позовної заяви з метою забезпечення повного захисту його прав та інтересів.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М.Погрібна