СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Жовноватюк В.С., за участю секретаря Лопатюк А.В.,

представника боржника Середи А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея Івана Михайловича, стягувач: АТ "Сенс Банк",-

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва зі скаргою у порядку ст. 447 ЦПК України, в якій просить: визнати бездіяльність приватного виконавця, яка полягає в ігноруванні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження №06/06/2023 від 06.06.2023 неправомірною та зобов`язати приватного виконавця винести мотивоване рішення за результатами розгляду заяви; у випадку прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження №06/06/2023 від 06.06.2023 про відмову в зупиненні виконавчого провадження № 71859007 після подання скарги, визнати таке рішення неправомірним та зобов`язати приватного виконавця прийняти постанову про зупинення виконавчого провадження.

В обґрунтування зазначає, що 19.05.2023 приватним виконавцем відкрито ВП № 71859007 із виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва від 01.03.2016 у справі № 760/9610/15-ц.

15.03.2022 прийнято Закон України "Про внесення зміни до розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", яким розділ ХІІІ доповнено п. 10-2.

Скаржник 06.06.2023 звернувся до приватного виконавця із заявою про зупинення виконавчого провадження з цих підстав. Вказана заява отримана приватним виконавцем 20.06.2023, однак станом на дату звернення до суду із скаргою, виконавче провадження не зупинено.

З цих підстав боржник просив задовольнити скаргу.

27.07.2023 до суду надійшли заперечення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея І.М. на скаргу ОСОБА_1 , у яких просить відмовити у задоволенні скарги. В обґрунтування зазначає, що 20.06.2023 до приватного виконавця надійшла заява представника скаржника про зупинення виконавчого провадження № 71859007. 03.07.2023 ВП №71859007 завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, про що винесено постанову. Крім того, приватним виконавцем направлено представнику скаржника лист від 03.07.2023 у відповідь на заяву № 06/06/23 від 06.06.2023, яким повідомлено, що ВП № 71859007 завершено, у зв`язку з чим виконавчі дії не вчиняються, відтак вирішити питання про зупинення вчинення виконавчих дій не вбачалось можливим.

Також зазначає про необґрунтованість доводів скаржника, оскільки законодавством не передбачено строк, в межах якого виконавець зобов`язаний вирішити питання про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, вирішення питання про зупинення виконавчого провадження є неможливим у зв`язку із постановою про повернення виконавчого документу стягувачу, відтак предмет спору за скаргою боржника відсутній. Звертає увагу, скаржником не доведено, що оскаржувана бездіяльність приватного виконавця є неправомірною та такою, що порушує права та інтереси скаржника.

27.07.2023 через систему "Електронний суд" надійшли пояснення представника стягувача АТ "Сенс Банк", у яких просить закрити провадження за скаргою. В обґрунтування зазначає, що АТ "Сенс Банк" не перебуває під санкціями. Крім того, оскільки приватним виконавцем винесено постанову від 03.07.2023 про повернення виконавчого листа № 760/9610/15-ц стягувачу, відтак відсутній предмет спору, у зв`язку із чим провадження у справі підлягає закриттю.

У судовому засіданні представник боржника просила задовольнити скаргу з підстав, викладених в скарзі. Пояснила, що бездіяльність приватного виконавця полягає в ігноруванні заяви скаржника про зупинення виконавчого провадження № 06/06/2023 від 06.06.2023, відтак є неправомірною та такою, що порушує права боржника.

На запитання головуючого судді, які саме права боржника порушені приватним виконавцем, представник боржника відповіла про порушення конституційних прав на звернення із заявами.

Приватний виконавець та стягувач у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

До початку судового розгляду від приватного виконавця надійшло клопотання про розгляд скарги за його відсутності, просив відмовити у задоволенні скарги.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Вивчивши скаргу боржника, її доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи

(ст. 447 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У встановлених законом випадках, примусове виконання рішень покладається, зокрема, на приватних виконавців, які під час здійснення професійної діяльності керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Судом встановлено, що Солом`янським районним судом міста Києва 01.03.2016 видано виконавчий лист у справі №760/9610/15-ц (провадження 2/760/4569/15).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсеєм І.М. від 19.05.2023 відкрито виконавче провадження № 71859007, боржник ОСОБА_1 , стягувач АТ "Сенс Банк".

06.06.2023 представником боржника - адвокатом Середою А.П. направлено приватному виконавцю заяву № 06/06/2023, у якій просить зупинити виконавче провадження № 71859007 зі стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Сенс Банк" 52555,13 дол США, що еквівалентно 1132717,40 грн на підставі п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея І.М. від 03.07.2023 повернуто виконавчий документ стягувачу у виконавчому провадженні № 71859007. Постанова мотивована тим, що у боржника відсутнє майно та кошти, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені приватним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Листом від 03.07.2023 № 136-71859007/23 приватним виконавцем Мойсеєм І.М. повідомлено адвоката Середу А.П. про розгляд заяви № 06/06/23 від 06.06.2023 про зупинення виконавчого провадження. Зазначає, що виконавче провадження № 71859007 завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", про що винесено відповідну постанову від 03.07.2023, у зв`язку із цим виконавчі дії в рамках виконавчого провадження № 71859007 не вчиняються, вирішити питання про зупинення вчинення виконавчих дій не вбачається можливим.

Так, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Пунктом 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих провадженнях, стягувачами за якими є російська федерація або такі особи: громадяни російської федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є російська федерація, громадянин російської федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації.

Зазначене обмеження не застосовується до громадян російської федерації, які проживають на території України на законних підставах, та юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни російської федерації, які проживають на території України на законних підставах, або виключно громадяни України та громадяни російської федерації, які проживають на території України на законних підставах.

Статтею 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: 1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу; 2) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; 3) зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення; 4) відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника); 5) звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону; 6) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення; 7) якщо вони вчиняються до оптового постачальника електричної енергії відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на погашення заборгованості, що утворилася на оптовому ринку електричної енергії"; 8) затвердження плану санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) якщо стягувач включений до плану санації; 9) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 10) включення (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", оператор газотранспортної системи, оператори газорозподільних систем, електропостачальники, оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), у тому числі їхні правонаступники у разі заміни стягувача у виконавчому провадженні, а також теплогенеруючі організації, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 11) встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження; 12) включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації; 12-1) відкриття виконавчого провадження після завершення приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу господарського товариства, якщо виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, стосується зобов`язань боржника - державного або комунального підприємства, господарського товариства, які виникли до завершення приватизації єдиного майнового комплексу такого державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу господарського товариства; 13) наявності підстав, передбачених статтею 2-1 Закону України "Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну "Укроборонпром" та забезпечення їх стабільного розвитку"; 14) наявності підстав, передбачених статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств"; 15) якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу; 16) якщо рішенням, на підставі якого видано виконавчий документ, зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільних систем економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно; 17) позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, що встановлюється згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей".

Виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 7 частини першої цієї статті, не зупиняється в разі стягнення заборгованості перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та/або її дочірнім підприємством, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії.

Виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині стягнення з теплопостачальних та теплогенеруючих організацій заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 червня 2021 року для виробництва теплової енергії, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), а також за послуги з транспортування і розподілу природного газу, теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Відтак Законом України "Про виконавче провадження" не визначено строк, у межах якого виконавець повинен вирішити питання про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження".

Натомість ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Відтак доводи боржника у частині не розгляду заяви та прийняття рішення про зупинення виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня не заслуговують уваги, оскільки законодавчо такі строки для застосування п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" імперативно не встановлені.

Щодо порушення прав боржника необхідно зазначити наступне.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися із скаргою на дії виконавця, якщо вважають, що порушено їхні права чи свободи.

Частинами 1-3 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Інші учасники виконавчого провадження мають право надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Як в обґрунтування скарги, так і безпосередньо у судовому засіданні представник боржника повідомила, що порушено право ОСОБА_1 на звернення із заявами.

Так, у матеріалах скарги міститься копія заяви від 06.06.2023 № 06/06/23 адвоката Середи А.П. про зупинення виконавчого провадження № 71859007. Також міститься копія листа від 03.07.2023 № 1316-71859007/23 приватного виконавця Мойсея І.М., у якій надано відповідь на заяву № 06/06/23 від 06.06.2023 адвоката Середи А.П. про зупинення виконавчого провадження.

Відтак право боржника на звернення із заявами не порушено. Крім того, на заяву боржника приватним виконавцем було надано відповідь. Отже доводи скарги у цій частині також не заслуговують на увагу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року в справі № 922/3537/17 зазначено, що суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Необхідно враховувати, з якою метою особа звертається до суду, та чи дійсно порушено право особи, з огляду на положення ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Враховуючи, що боржником не доведено, яким чином вчиненими діями було порушено його право під час здійснення виконавчого провадження, то суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 447 - 453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Київської області Мойсея Івана Михайловича, стягувач: АТ "Сенс Банк" - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.С. Жовноватюк