Справа № 367/5455/22
Провадження №2/367/3063/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

17 липня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Горбачової Ю.В.,

за участі секретаря с/з Музики Є.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

В позовній заяві позивач просить: розірвати шлюб, укладений між громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та громадянкою України ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрований Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 498; визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 29 жовтня 2016 року, шлюб зареєстровано Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 498.

Від шлюбу подружжя має сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження дитини № 4696, складений 15 листопада 2017 року). Також 15 листопада 2017 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві видано свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_3 .

Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалосьчерез розходження поглядів на шлюбні відносини, сімейні цінності та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння.

Позивач вважає, що сім`я розпалась і наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що подальше спільне життя неможливе і формальне збереження шлюбу буде порушувати його права та законні інтереси, а також суперечитиме інтересам дитини, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе.

Позивач зазначає, що майнові спори між ними відсутні.

Щодо визначення місця проживання спільної дитини, позивач зазначає, що йому на праві власності належить квартира, він є самозайнятою особою (адвокатом) та має постійний дохід, крім того, позивач згідно із наказу (витягу) № 39 від 24.02.2022 року, зарахований на посаду офіцера групи, ВОС № 21000300.

Позивач вказує, що у нього та сина ОСОБА_4 теплі, щирі стосунки, вони разом гуляють на подвір`ї, дивляться мультики, грають в ігри, позивач читає дитині казки. Позивач зазначає, що перебуваючи разом із батьком, дитина має все необхідне для життя та розвитку, зобов`язується не перешкоджати відповідачу в участі у вихованні та утриманні сина ОСОБА_4 .

Також до матеріалів позовної заяви додана заява про визнання відповідачем позову про розірвання шлюбута визначення місця проживання дитини.

22 лютого 2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було відкрито провадження у справі, розгляд справи було вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду по суті.

16 березня 2023 рокуухвалою Ірпінського міського суду Київської області було постановлено перейти з розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження на розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог Службу у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради.

11 квітня 2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

08 червня 2023 рокуухвалою Ірпінського міського суду Київської області було відкладено судове засідання та визнано явку учасників справи в судове засідання обов`язковою.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. Зазначив, що після фактичного припинення шлюбних стосунків з дружиною, вони вирішили, що дитина буде проживати з ним та оскільки він проходив службу, то за спільною домовленістю з відповідачкою вирішили, що дитина буде мешкати з бабусею дитини, його матір`ю. З того часу дитина мешкає з бабусею на ОСОБА_5 , ос5кільки він після поранення ще проходив лікування та реабілітацію. Відповідачка з дитиною не проживає.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без участі відповідача.

Від представника третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначено, що розглянувши подані позивачем документи, враховуючи, що між батьками немає спору з приводу визначення місця проживання дитини, члени комісії одноголосно прийняли рішення про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 , на підтвердження цього надали копію висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 , у висновку також зазначено, що матір дитини не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього сина разом з батьком. Крім того, від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2016 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 29 жовтня 2016 року, виданогоІрпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 498.

Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 15 листопада 2017 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 4696.

Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через розходження поглядів на шлюбні відносини, сімейні цінності та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння.

Позивач вважає, що сім`я розпалась і наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що подальше спільне життя неможливе і формальне збереження шлюбу буде порушувати його права та законні інтереси, а також суперечитиме інтересам дитини, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе.

Встановлено, що сторони разом не проживають та спільне господарство не ведуть, спір щодо поділу спільного майно відсутній.

Відповідач погодилася з викладеними обставинами, визнавши позов повністю.

Оскільки, судом встановлено, що сторони остаточно припинили шлюбно-сімейні відносини через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, приймаючи до уваги, що сім`я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, фактично припинила своє існування і формальне збереження шлюбу сторін буде суперечить правам та інтересам подружжя, термін на примирення позитивного результату не дасть, спір про поділ майна, що є спільною власністю, станом на дату подачі позову, відсутній, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ним, його батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Щодо визначення місця проживання спільної дитини, позивач вказує, що йому на праві власності належить квартира, він є самозайнятою особою (адвокатом) та має постійний дохід, крім того, позивач згідно із наказу (витягу) № 39 від 24.02.2022 року, зарахований на посаду офіцера групи, ВОС № 21000300.

Позивач у позові зазначає, що у нього та сина ОСОБА_4 теплі, щирі стосунки, вони разом гуляють на подвір`ї, дивляться мультики, грають в ігри, позивач читає дитині казки. Позивач вказує, що перебуваючи разом із ним, дитина має все необхідне для життя та розвитку, зобов`язується не перешкоджати відповідачу в участі у вихованні та утриманні сина ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Ч. 1 ст. 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. 2 ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до змісту ч. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Проте судом встановлено, що з матеріалів справи, копії висновкуоргану опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 та заяви відповідача про визнання позову не вбачається, що мати дитини мешкає окремо від дитини та є потреба у визначенні проживання дитини разом з батьком, оскільки відповідач не має жодних заперечень проти цього. Також у висновку органу опіки та піклування дані щодо проживання матері дитини у м. Біла Церква нічим не підтверджені, відповідні акти суду не подані.

Окрім того, з пояснень позивача, наданих в судовому засіданні, вбачається, що між ним та відповідачкою не існувало спору щодо місця проживання дитини і за їх спільною домовленістю дитина мешкає з бабусею, матір`ю позивача на ОСОБА_5 , оскільки позивач проходив службу та лікувався. Внаслідок чого фізично не міг перебувати з дитиною.

Дослідивши всі письмові докази, заслухавши позивача, суд приходить до висновку про відсутність між сторонами спору з питання місця проживання дитини, а тому підстав для його вирішення на даний час не існує. У зв`язку з цим суд в даній частині позовних вимог відмовляє у задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Керуючись ст. 3, 6, 24, 109, 110, 112, 114, 115, 141, 157, 160, 161 СК України, ст. 12, 133, 141, 142, 206, 247, 258-259, 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

Розірвати шлюб, зареєстрований 29 жовтня 2016 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 498, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ).

Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишити без змін.

В іншій частині позову відмовити.

Копію рішення направити сторонам для відому.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 27.07.2023 року.

Суддя: Ю.В. Горбачова