Провадження № 2/369/1206/23
РІШЕННЯ

Іменем України

26.04.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

секретаря судового засідання Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду № 6 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном, шляхом звільнення з-під арешту такого майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном, шляхом звільнення з-під арешту такого майна

Свої позовні вимоги мотивує наступним.

23.07.2007 між ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», було укладено кредитний договір від 23.07.2007 № 014/2571/81/58186, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 180 000,00 доларів США.

В якості забезпечення виконання відповідачем зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених Кредитним договором, між Банком та відповідачем був, зокрема, укладений договір іпотеки від 23.07.2007 №20539/, предметом якого було належне відповідачу на праві власності нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,1613 гектарів, що розташована по АДРЕСА_1 , яка належала відповідачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 № 380339, виданого 02.10.2003 Шпитьківською сільською радою народних депутатів на підставі 8 сесії 24 скликання Шпитьківської сільської ради народних депутатів від 22 травня 2003 року, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 43694/23, та розташований на ній земельній ділянці житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав відповідачу на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 07.08.2001 за реєстровим № 3604, право власності зареєстровано 08.08.2001 Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації.

12.11.2020 між покупцем позивачем та продавцем ТОВ «ФК «Централ Фінанс» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги від 12.11.2020 (скорочено - Договір купівлі-продажу прав вимоги), відповідно до умов якого продавець передав право грошової вимоги продавця до відповідача за Кредитним договором та Договором іпотеки, а покупець (позивач) прийняв зазначене вище право вимоги та сплатив продавцю грошові кошти в порядку та розмірі, передбаченому статтею 3 цього договору.

Згідно з умовами Договору купівлі-продажу прав вимоги право вимоги - право грошової вимоги ТОВ «ФК «Централ Фінанс» до відповідача набуті на підставі договору відступлення права вимоги від 12.11.2020, укладеного між ТОВ «ФК «Централ Фінанс» та АТ «Кристалбанк», який у свою чергу набув їх у АТ «Райфайзен Банк Аваль», згідно договору відступлення права вимоги від 12.11.2020 строк платежу за яким настав. Розмір права вимоги, що підтверджується згідно умов цього договору визначено у розрахунку заборгованості.

12.11.2020 між позивачем (новим іпотекодержателем) та іпотекодержателем (первісним тедитором) ТОВ «ФК «Централ Фінанс» укладено про відступлення прав за Договором іпотеки. Відомості про державну реєстрацію іпотеки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, що підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки.

Позивач належним чином повідомив відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні , надіслав вимогу про усунення порушень договору іпотеки .

Однак, відповідач протягом встановленого строку не виконав свого грошового зобов`язання, тому на підставі вимоги про усунення порушення, керуючись ст. 37 Закону України «Про іпотеку» позивачем було звернено стягнення на предмет іпотеки (Земельну ділянку та Житловий будинок).

Отже, право власності на Земельну ділянку та Житловий будинок набуте на підставі договору іпотеки, право вимоги на яке позивач мав право у зв`язку з укладенням зазначеного Договору про відступлення прав вимоги, було реалізоване.

Факт зміни права власності за позивачем на Земельну ділянку та Житловий будинок підтверджуються витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.07.2021 № 264060099 та № 264075811.

Проте, під час здійснення своїх законних прав, щодо володіння та розпорядження об`єктами нерухомого майна (Земельною ділянкою та Житловим будинком), позивачу стало відомо про перебування Житлового будинку під арештом на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції (), правонаступником якого є Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2008 (номер запису про обтяження 42782983) та від 07.05.2009 (номер запису про обтяження 42782918), особа, майно/права якої обтяжуються ОСОБА_2 .

Станом на день подання цієї позовної заяви відповідач вже не є власником Земельної ділянки та Житлового будинку, оскільки позивач вже задовольнив свої вимоги, у зв`язку зі зверненням стягнення на вищевказане майно.

Проте арешти з предмету іпотеки зняті не були, що створює обмеження у подальшому користуванні майном законним власником - позивачем.

Вказане обтяження унеможливлює, в повній мірі, реалізацію права власності позивачем на вказане майно, зокрема, права розпорядження Житловим будинком, шляхом його відчуження у законний спосіб, що є грубим порушенням законних прав позивача.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд усунути перешкоди в здійсненні користування та розпорядження майном ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом звільнення житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224) з-під арешту, накладеного на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції (), правонаступником якого є Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2008 (номер запису про обтяження 42782983) та від 07.05.2009 (номер запису про обтяження 42782918);

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору.

Третя особа подала заперечення на позов про наступне.

На виконанні у Києво-Святошинеькому районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виконавче провадження АСВП № 12675147 з примусового виконання ухвали № від 27.04.2009 виданого Солом`янським районним судом міста Києва про накладення арешту на приватний будинок, що розташований по АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_2 , яка відповідно до інформації Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі АСВП), надійшла на виконання 06.05.2009 року.

Відповідно до інформації ВП-Спецрозділ 07.05.2009 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника.

13.05.2009 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Крім цього на виконанні у Києво-Святошинському районному відділі виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження АСВП № 14741660 з примусового виконавчого листа № 2-2353-1/09 від 03.07.2009 виданого Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 928887.00 гри, який відповідно до і АСВП, надійшов па виконання 19.08.2009 року.

Відповідно до інформації ВП-Спецрозділ 21.08.2009 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно заяви стягувана від 22.02.2010 року боржник зареєстрований в АДРЕСА_4 , що територіально відноситься до ВДВС Солом`нського районного управління юстиції. Тому 22.02.2010 державним винесено постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС)

21.10.2010 року до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ надійшла заява ОСОБА_3 про повторне пред`явлення на примусове виконання виконавчого листа № 2-2353- 03.07.2009 виданого Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 928887,00 гри.

27.10.2010 року, державним виконавцем, керуючись ст.ст. З, 18, 20, 24 України «Про виконавче провадження» винесено постанову «Про відкриття виконавчого провадження» АСВП 23972201.

В ході здійснення примусового виконання АСВП .10.2020 надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання.

Тому 25.10.2020, державним виконавцем, керуючись п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження виведено в окремі провадження та зареєстровані в системі АСВП № 63408383 та 63408399 відповідно.

Крім цього перевіркою АСВП встановлено, що на виконанні у Вишневому відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчі провадження АСВП № 61477090 з примусового виконання постанови державного виконавця № 39982297 від 20.02.2020 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчого збору у розмірі 146236,45 гри, яке надійшло на виконання 05.03.1 І року.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться необхідні дії у зв`язку із закінченням Виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній постановах від 13.02.2019 у справі N 295/13991/16-а, від 20.02.2019 у справі N 14/17, від 20.11.2019 у спразі N 480/1558/19, від 31.05.2021 у справі N -21/19.

Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Отже, стягнення виконавчого збору є обов`язком державного виконавця. Саме тому у державного виконавця відсутні Законні підстави для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.

Частинами п`ятою та дев`ятою статті 27 Закону N 1404-ІІІ визначений вичерпний перелік підстав для звільнення боржника від сплати виконавчого збору. Проте, у спірних відносинах такі підстави відсутні.

Ураховуючи викладене, керуючись ст.. 40, 56, 59 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 199 ППК України просить у задоволенні позову ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном, шляхом звільнення з-під арешту такого майна відмовити у повному обсязі.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились. Про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі позивача та його участі. Позовні вимоги підтримує повністю.

В судове засідання відповідач відповідача не з`явилась. Про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. До суду направила заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. До суду направили письмові заперечення, у яких просили суд відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

23.07.2007 між ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством «Райффайзгн Банк Аваль», правонаступником якого є акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», було укладено кредитний договір від 23.07.2007 № 014/2571/81/58186, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 180000,00 доларів США.

В якості забезпечення виконання відповідачем зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених Кредитним договором, між Банком та відповідачем був, зокрема, укладений договір іпотеки від 23.07.2007 №20539/, предметом якого було належне відповідачу на праві власності нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,1613 гектарів, що розташована по АДРЕСА_1 скорочено - Земельна ділянка), яка належала відповідачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 № 380339, виданого 02.10.2003 Шпитьківською сільською радою народних депутатів на підставі 8 сесії 24 скликання Шпитьківської сільської ради народних депутатів від 22 травня 2003 року, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 43694/23, та розташований на ній земельній ділянці житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належав відповідачу на підставі договору купівлі--продажу житлового будинку, посвідченого 07.08.2001 за реєстровим № 3604, право власності зареєстровано 08.08.2001 Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації.

12.11.2020 між покупцем позивачем та продавцем ТОВ «ФК «Централ Фінанс» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги від 12.11.2020, відповідно до умов якого продавець передав право грошової вимоги продавця до відповідача за Кредитним договором та Договором іпотеки, а покупець (позивач) прийняв зазначене вище право вимоги та сплатив продавцю грошові кошти в порядку та розмірі, передбаченому статтею 3 цього договору.

Згідно з умовами Договору купівлі-продажу прав вимоги право вимоги - право грошової вимоги ТОВ «ФК «Централ Фінанс» до відповідача набуті на підставі договору відступлення права вимоги від 12.11.2020, укладеного між ТОВ «ФК «Централ Фінанс» та АТ «Кристалбанк», який у свою чергу набув їх у АТ «Райфайзен Банк Аваль», згідно договору відступлення права вимоги від 12.11.2020 строк платежу за яким настав. Розмір права вимоги, що підтверджується згідно умов цього договору визначено у розрахунку заборгованості.

12.11.2020 між позивачем (новим іпотекодержателем) та іпотекодержателем (первісним кредитором) ТОВ «ФК «Централ Фінанс» укладено про відступлення прав за Договором іпотеки. Відомості про державну реєстрацію іпотеки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, що підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки.

Позивач належним чином повідомив відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні , надіслав вимогу про усунення порушень договору іпотеки .

Однак, відповідач протягом встановленого строку не виконав свого грошового зобов`язання, тому на підставі вимоги про усунення порушення, керуючись ст. 37 Закону України «Про іпотеку» позивачем було звернено стягнення на предмет іпотеки (Земельну ділянку та Житловий будинок).

Отже, право власності на Земельну ділянку та Житловий будинок набуте на підставі договору іпотеки, право вимоги на яке позивач мав право у зв`язку з укладенням зазначеного Договору про відступлення прав вимоги, було реалізоване.

Факт зміни права власності за позивачем на Земельну ділянку та Житловий будинок підтверджуються витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.07.2021 № 264060099 та № 264075811.

Об`єкти нерухомого майна (Земельна ділянка та Житловий будинок), о перебувають під арештом на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції (), правонаступником якого є Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2008 (номер запису про обтяження 42782983) та від 07.05.2009 (номер запису про обтяження 42782918), особа, майно/права якої обтяжуються ОСОБА_2 .

На даний час відповідач вже не є власником Земельної ділянки та Житлового будинку, оскільки позивач вже задовольнив свої вимоги, у зв`язку зі зверненням стягнення на вищевказане майно.

Позивач став новим власником Житлового будинку у законний спосіб, а отже, право власності на Земельну ділянку та Житловий будинок набуте на підставі Договору іпотеки, право вимоги на яке позивач мав право у зв`язку з укладенням зазначеного Договору про відступлення прав вимоги, було реалізоване.

Факт зміни права власності за позивачем на Земельну ділянку та Житловий будинок підтверджуються витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.07.2021 № 264060099 та № 264075811).

Ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови ро арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

В даному випадку наявність вказаних арештів не забезпечує виконання рішення.

Наявність вказаних арештів створює перешкоди у користуванні майном вже новому власнику майна.

У зв`язку з наявністю арешту позивач не може вільно володіти та розпоряджатися належним їм майном, а також здійснювати інші свої права, гарантовані чинним законодавством України.

Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним і ніхто не же бути його протиправно позбавлений.

У ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння,

користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається м майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном.

Виходячи з системного аналізу ст.ст. 16, 572, 589 ЦК України, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 1 Закону України «Про іпотеку» і роз`яснень, що надані у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

До подібних за змістом правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 13.03.2019 у справі № 815/2969/16 (провадження № 11-769апп18). Такий правовий висновок урахований Верховним Судом, зокрема і у постанові від 22.05.2019 у справі № 310/5737/17-ц (провадження № 61-49120св18).

Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, з огляду на низку тверджень позивача, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України на відповідача покладається судовий збір в сумі 908 грн 00 коп.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 206, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном, шляхом звільнення з-під арешту такого майна -задовольнити.

Усунути перешкоди в здійсненні користування та розпорядження майном ОСОБА_1 , шляхом звільнення житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224) з-під арешту, накладеного на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції (), правонаступником якого є Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2008 (номер запису про обтяження 42782983) та від 07.05.2009 (номер запису про обтяження 42782918);

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Інформація про третю особу: Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , адреса: 08132, Київська обл., Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Лесі Українки, буд. 86.

Суддя: Тетяна ДУБАС