2/465/3415/23
У Х В А Л А

про відмову в відкритті провадження у справі

15.11.2023 року м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В. Я. в ході вирішення питань, передбачених, статтями 26 -30, 33, 34,36, 37 ЦПК України при розгляді матеріалів позовної заяви військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - військової частини НОМЕР_2 про відшкодування матеріальної шкоди, яка подана в порядку цивільного судочинства, -

встановив:

Військова частина НОМЕР_1 , в порядку цивільного судочинства, звернулася у Франківський районний суд м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди. Позов мотивує тим, що, будучи військовослужбовцем, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_1 втратив ввірене йому майно внаслідок недбалості, оскільки з моменту отримання військового майна (рацій) відповідач не передав його, не оформив належних документів на його здачу. Відповідачем було отримано у військовій частині НОМЕР_2 військове майно, а саме: чотири радіостанції Calta Digital Portable Radio PH 660U з серійними номерами НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; про що було видано накладну на видавання військового майна у військовій частині НОМЕР_2 від 08.09.2022 року №217/2. Вартість завданої шкоди складає 45 718 (сорок п`ять тисяч сімсот вісімнадцять) гривень 10 коп., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_2 № 6 від 16.03.2022р., лейтенанта запасу ОСОБА_1 призначено на посаду офіцера групи розвідки штабу військової частини НОМЕР_1 , ВОС-0940003, та в подальшому призначено офіцером резерву взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_7 .

Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", цей закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Ч.1 ст.2 цього закону визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

П.2 ч.1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_7 (по стройовій частині) підполковника П. Плачінти №169 від 12.06.2023р., офіцера резерву 1 взводу резерву офіцерського складу роти резерву офіцерського складу військової частини НОМЕР_7 ОСОБА_1 звільнено у запас за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Таким чином, відповідач, як військовослужбовець Збройних Сил України, в період проходження військової служби, відповідав за утримання майна, що було довірене йому.

Відтак, судом встановлено, що предметом спору є, зокрема, не повернення відповідачем майна, яке було видано йому в службове користування, тобто вказані правовідносини виникли в межах проходження ОСОБА_1 публічної служби.

З вищенаведеного слідує, що спір про відшкодування майнової шкоди, заподіяної відповідачем державі, виник з приводу проходження останнім публічної служби, а тому на вказану справу поширюється юрисдикція адміністративного судочинства,

Цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебувала на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 11-892апп18 та від 12 грудня 2018 року в справі № 14-481цс18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) від 13 лютого 2019 року.

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) зроблено висновок, що «у разі якщо до прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас встановлення правомірності дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця передбачене в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби. Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 11-892апп18 та від 12 грудня 2018 року в справі № 14-481цс18 і підстав для відступу від вказаної правової позиції не вбачається».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ч.2 та ч.5 цієї статті визначено, що про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.4, 19, 186, 258 260 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі №465/9097/23 за заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - військової частини НОМЕР_2 про відшкодування матеріальної шкоди, яка подана в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали разом із заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства до Львівського окружного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, до Львівського апеляційного суду.

Суддя В. Кузь