Справа № 346/3803/22
Провадження № 22-ц/4808/66/23
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) скасувати вчинений в межах виконавчого провадження арешт коштів боржника, накладений постановою про арешт коштів боржника, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, постановлену суддею Яремин М.П. 26 вересня 2022 року у м. Коломия Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 подано скаргу про зобов`язання державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) скасувати вчинений в межах виконавчого провадження арешт коштів боржника, накладений постановою про арешт коштів боржника.

В обґрунтування поданої скарги вказує на те, що 14.09.2022 року ним отримано відповідь начальника відділу ДВС у Коломийському районі, з якої вбачається, що арешт, накладений на належні йому кошти в АТ КБ «ПриватБанк», не може бути знятий; надано для ознайомлення постанову про арешт коштів боржника, винесену 23.08.2022 року старшим державним виконавцем вказаного відділу ДВС Паращук М.В. за допомогою ЕЦП при примусовому виконанні дублікату виконавчого листа № 346/1363/21, виданого 28.06.2022 року Коломийським міськрайонним судом. За результатами накладеного арешту на кошти, які знаходяться на відкритому ним в АТ КБ «ПриватБанк» рахунку, він позбавлений можливості користуватися коштами, на які заборонено звертати стягнення. Згідно з довідкою цього банку від 12.09.2022 року на рахунок № НОМЕР_1 і додатковим рахункам по договору № SAMDNWFC8 від 28.02.2014 року надходять виплати із соціального фонду та пенсія з Пенсійного фонду.

Вважає, що рішення (дія/бездіяльність) державного виконавця про накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунку, який має спеціальний режим використання, є неправильним та таким, що порушує його законні права та інтереси.

Просив зобов`язати Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) скасувати вчинений в межах виконавчого провадження № 69700939 арешт його коштів як боржника у АТ КБ «ПриватБанк», що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 і додаткових рахунках до договору № SAMDNWFC8 від 28.02.2014 року, який призначений для отримання соціальних виплат, та накладений постановою про арешт коштів боржника від 23.08.2022 року (а.с.1-4).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2022 року у задоволенні скарги відмовлено (а.с.18-23).

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 12.09.2022 року звернувся із заявою до начальника ВДВС у Коломийському районі про те, що не має можливості користуватися коштами, що були перераховані з пенсійного та соціального фондів через накладений арешт, до якої долучив довідку з АТ КБ «ПриватБанк». Вважає, що довів державному виконавцю шляхом надання достатніх документів на підтвердження того, що належний йому рахунок, на який накладено арешт, має спеціальний режим використання. Тому накладення арешту на відповідний рахунок є неправомірним.

Наголошує, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Звертає увагу суду, що ще до звернення 12.09.2022 року із заявою до начальника відповідного відділу виконавчої служби, звертався до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання документального підтвердження, що відкритий ним рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Зазначає, що частиною 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, на які саме кошти забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Тобто, саме рахунки, визначені зазначеною статтею, є спеціальними для цілей застосування обмежень при застосуванні положень, визначених у п.7 ч.3 ст.18, ч.2 ст.48, ч.3 ст.52, ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» щодо накладення арешту на кошти на таких рахунках. Аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що рахунки, на які зараховується заробітна плата чи соціальні виплати, нормативно не визначені як рахунки із спеціальним режимом використання, а є звичайними поточними рахунками. Також банківське законодавство не містить визначення такого виду рахунків, як «зарплатний», «для соцвиплат», що, у свою чергу, дає підстави для висновку про відсутність обмежень для накладення арешту на кошти на таких рахунках, крім обмеження розміру арештованих коштів відповідно до обмежень щодо можливого розміру стягнення.

Вказує, що судова практика з питань накладення арешту на кошти на поточних рахунках не містить нормативного обґрунтування (посилання) при кваліфікації поточних рахунків, на які може зараховуватись і заробітна плата, як рахунків із спеціальним режимом використання, якими є, наприклад, рахунки для розрахунків у енергетиці.

Також заробітна плата та/або соціальні виплати відсутні у переліку виплат, на які не може бути звернено стягнення згідно ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження». А відповідно до ст. 70 зазначеного Закону, з пенсії може бути відраховано не більше 50% її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти); на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ, організацій; на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; а також у зв`язку із смертю потерпілого; на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більше як 20% пенсії.

Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою зобов`язати Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) скасувати вчинений в межах виконавчого провадження № 69700939 арешт його коштів як боржника у АТ КБ «ПриватБанк», що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 і додатковим рахункам договору № SAMDNWFC8 від 28.02.2014 року, який призначений для отримання соціальних виплат, та накладений постановою про арешт коштів боржника від 23.08.2022 року (а.с.28-32).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання не з`явилися особи, які беруть участь у справі, від заявника надійшла заява про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у їх відсутності.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Суд встановив, що 23.08.2022 року старшим державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Паращук М.В винесено постанову про арешт коштів боржника при примусовому виконанні дубліката виконавчого листа № 346/1363/21 (ВП № 69700939), виданого 28.06.2022 року Коломийським міськрайонним судом, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» (згідно ухвали № 346/4601/20 Коломийського міськрайонного суду від 12.11.2020 року стягувача замінено на ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн») заборгованості за кредитним договором в сумі 422 155,79 грн, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 464 669,36 грн. Копію постанови направлено на виконання до банківських, інших фінансових установ та сторонам виконавчого провадження (а.с. 6).

Відповідно до даних пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 (серії НОМЕР_3 ) від 04.05.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію як особа з інвалідністю ІІІ групи (а.с. 8).

Згідно з випискою по картці/рахунку НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ) і додаткових рахунках договору № SAMDNWFC8 від 28.02.2014 року, виданою АТ КБ «ПриватБанк» від 12.09.2022 року, вказано операції ОСОБА_1 за вказаним рахунком за період з 13.06.2022 року по 11.09.2022 року - виплати соціального фонду (соц.виплата) та виплати з Пенсійного фонду пенсія (а.с. 7).

Листом № 21.12-20/62612 від 13.09.2022 року начальника ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області В.Попик повідомлено ОСОБА_1 про те, що на виконанні у старшого державного виконавця вказаного відділу перебуває виконавче провадження № 69700939, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого Коломийським міськрайонним судом, про солідарне стягнення з нього на користь ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» (правонаступника ВАТ КБ «Надра») заборгованості за кредитним договором в сумі 422 155,79 грн. Виконавцем за допомогою ЕЦП винесено постанови про арешт коштів у банках-учасниках, в тому числі АТ КБ «ПриватБанк», а також повідомлено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч. 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 5).

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд виходив з того, що державним виконавцем дотримано встановленої законом послідовності для звернення стягнення на пенсію боржника та обмежень щодо розміру відрахувань із пенсії, постанова в частині накладення арешту на рахунок, на якому акумулюється пенсія боржника, не порушує права боржника.

З таким висновком погоджується апеляційний суд з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зокрема, є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені обов`язки та права державного виконавця. Так, статтею передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також виконавець має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Положеннями ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 передбачено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця, в якій зазначається: сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом; стягнення виконавчого збору, витрати виконавчого провадження, штрафи, накладені на боржника під час виконавчого провадження; основна винагорода приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що на які накладається арешт, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження 12-28гс20), а також постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16-ц(провадження № 61-10611св20) та від 24 лютого 2021 року у справі № 756/1927/15-ц (провадження № 61-14725св20).

Із змісту постанови про арешт коштів боржника від 23.08.2022 вбачається, що старшим державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Тобто, постанова містить застереження щодо спеціальних рахунків, арешт яких забороняється.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є пенсіонером (вид пенсії по інвалідності, 3 група, загальне захворювання), про що Пенсійним фондом України видане відповідне пенсійне посвідчення.

Не вбачає колегія суддів підстав для висновків про порушення державним виконавцем положень ч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, колегія суддів виходить з передбаченого законом обов`язку виконавця накласти арешт на майно (кошти) боржника для забезпечення реального виконання рішення суду, в той час як сам по собі арешт ще не означає обов`язковості вилучення майна, а також враховує положення ч.3 ст. 52 Закону, за змістом якої не підлягають арешту кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Отже, у випадку виявлення наявності коштів зі спеціальним режимом використання, саме на банк, фінансову установу чи центральний орган виконавчої влади покладено обов`язок щодо відповідного інформування виконавця й повернення постанови без виконання.

З виписки по картці/рахунку AT КБ «Приватбанк» з 04.01.2021 по 14.05.2021 вбачається, що ОСОБА_1 має в АТ КБ «Приватбанк» рахунок № НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ) і додатковий рахунок договору № SAMDNWFC8, на який перераховуються пенсійні виплати, проте, зазначена виписка не свідчить про віднесення зазначеного рахунку до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання та не містить підтвердження, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення згідно із чинним законодавством України.

При цьому, АТ КБ «ПриватБанк», на яке нормами статті 52 Закону № 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на зазначених рахунках виконало.

Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

За таких обставин, рахунок № НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ) і додатковий рахунок до договору № SAMDNWFC не відносяться до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення ОСОБА_1 зі скаргою на рішення та дії державного виконавця, інформації від банку щодо статусу коштів і рахунку, відкритого на ім`я боржника, до державного виконавця не надходило, а тому державний виконавець на момент звернення скаржника до суду не мав передбачених законом підстав для зняття арешту з рахунку.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував, що зазначений рахунок не є рахунком із спеціальним режимом використання, кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_1 , стали його власністю та набули статусу вкладу, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування постанови старшого державного виконавця від 23 серпня 2022 року про накладення арешту на кошти боржника.

Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Також арешт може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Крім того, слід зауважити, що заявником подана інформація суду апеляційної інстанції станом на день перегляду судового рішення в апеляційному порядку про зняття арешту з його коштів самим державним виконавцемі повернення виконавчого документа стягувачу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нового судового рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 31 березня 2023 року.