Справа №337/4067/21
Провадження № 2/337/7/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Нетяга М.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, в якому просить суд, стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію у розмірі 23789,10 гривень за 1/2 частину вартості наступного майна: мобільний телефон Xiaomi вартістю 5053,36 гривень, килим (палас) 15 метрів вартістю 6500 гривень, килим (палас) вартістю 1000 гривень, шафа-купе «Зевс» чотирьох дверний вартістю 5882 гривень, комп`ютерний стіл компаніт СУ-6 вартістю 2400 гривень, утюг вартістю 1100 гривень, комод компаніт вартістю 1200 гривень, будівельні матеріали вартістю 2219,58 гривень, 307,32 долари США, що у еквіваленті складає 8592 гривень, 416,99 Євро, що у еквіваленті складає 13631,26 гривень та стягнути з відповідачки на його користь судовий збір в розмірі 908 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачкою з 21.04.2018 року перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя 25.06.2020 року.

За час шлюбного життя було придбано наступне майно: мобільний телефон Xiaomi придбаний 09.10.2018 року, килим (палас) 15 метрів придбаний у 2018 році, килим (палас) придбаний у 2018 році, шафа-купе «Зевс» чотирьох дверний придбаний у 2018 році, комп`ютерний стіл компаніт СУ-6 придбаний у 2018 році, утюг придбаний у 2018 році, комод компаніт придбаний у 2018 році, будівельні матеріали придбані у 2018 році, та 307,32 долари США, 416,99 Євро.

Також вказав, що є спільна дитина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з відповідачкою. Дитині з відповідачкою він залишив спільно нажите майно, а саме: дитяче ліжко, коляску дитячу, ходунки, дитячі речі та іграшки, стілець для годування та особисті речі відповідача.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2021 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче судове засідання.

07.09.2021 року ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , у якому просила поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та виділити у власність ОСОБА_3 будівельні матеріали на суму 2219,58 гривень, утюг вартістю 1100 гривень, всього майна на загальну суму 3319,58 гривень. У власність ОСОБА_1 виділити телефон Xiaomi вартістю 5053,36 гривень, 416,99 евро, що в гривневому еквіваленті складає 13631,26 гривень, 307,32 доларів США, що в гривневому складає 8592 гривень, всього майна на загальну суму 27276,62 гривень, та стягнути на її користь грошову компенсацію різниці вартості спільного майна подружжя у розмірі 11978,52 грн. і судовий збір у розмірі 908 гривень.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що під час перебування у шлюбі вони мешкали у трьох кімнатній квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на підставі свідоцтва про право власності на житло на праві спільної сумісної власності членам її родини. Квартира обладнана усім необхідним, у тому числі предметами домашньої обстановки та вжитку.

Дійсно під час шлюбу з ОСОБА_1 були придбані будівельні матеріали для проведення косметичного ремонту ванної кімнати на суму 2219,58 грн., якою ОСОБА_1 також користувався. При цьому, членами її родини також були витрачені кошти на проведення ремонту.

Також ОСОБА_1 для особистого користування придбав мобільний телефон Xiaomi вартістю 5053,36 грн, який у нього і залишився після припинення шлюбних відносин.

На весілля були подаровані грошові кошти, які було внесено ОСОБА_1 на валютні депозитні рахунки у АТ «ПУМБ», відкриті на його ім`я, та які він особисто зняв після закінчення строку депозиту. Оскільки на той час вже припинили шлюбні відносини, грошові кошти залишилися у користуванні ОСОБА_1 .

Все інше майно, яке зазначив ОСОБА_1 у позовній заяві, ніколи не придбавалося та доказами про придбання не підтверджено.

06.10.2021 року надійшов відзив на зустрічну позовну заяву про поділ майна, відповідно до якого ОСОБА_1 вказав, що обставини викладені у зустрічній позовній заяві, на які посилається ОСОБА_3 штучно надумані і без жодного доказу, мотив ввести суд в оману, мета гроші та майно, бо вона ні де не працювала та не працює, живе за рахунок аліментів на дитину.

12.01.2022 року, ухвалою суду, об`єднані вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримав з підстав, викладених у позові та пояснив, що з відповідачкою перебував у шлюбі, який розірвано рішенням суду, спільне господарство не ведуть з 12.07.2019 року, майно придбане у шлюбі знаходиться у власності відповідачки, що також підтверджується світлинами та свідками, гроші зняв та передав відповідачці, що підтверджується тим, що у неї є депозит в банку. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що за період шлюбу сторонами придбалося майно: будівельні матеріали для ремонту, телефон, утюг, грошові кошти, які внесені на депозитний рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 , потім він їх отримав. Так у ОСОБА_3 залишились будівельні матеріали та утюг, у ОСОБА_1 залишились телефон та грошові кошти.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що його син ОСОБА_1 та його колишня дружина після одруження проживали по АДРЕСА_2 , квартира була в поганому стані, антисанітарія. В їх сім`ї працював ОСОБА_1 . Десь через місяць після свадьби, син попросив допомогти купити будівельні матеріали, поїхали та купили, син розраховувався карткою. Потім сказав, що потрібно купити килим на підлогу, купили в Епіцентрі, вартістю 6500 грн., він розраховувався карткою. В червні попросив витягнути шафу з квартири, оскільки заказав нову шафу купе та її повинні були привезти, також купив комод, комп`ютерний стіл, утюг покупали в ОСОБА_7 . Що стосується грошових коштів, то знімали вони із сином разом в банкомате ПУМБ по вул. В.Сергієнка, зняли 300 доларів та 400 евро, після чого ОСОБА_1 передав гроші ОСОБА_3 , при цьому була присутня мати позивача.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що до укладення шлюбу син з невісткою проживали разом з ними. Після одруження переїхали до квартири, яка належала бабусі ОСОБА_9 . В квартирі окрім дивану нічого не було. Зі слів ОСОБА_1 знає, що він в квартиру придбав майно: мобільний телефон, килим світлий вартістю 5053 грн., килим на лоджію, шафу купе вартістю 5882 грн., стіл комп`ютерний вартістю 2400 грн., будівельні матеріали та фурнітуру, комод, утюг. Грошові кошти, які були подаровані на весілля та які знаходилися на депозиті, ОСОБА_1 в її присутності повернув ОСОБА_3 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що була в квартирі ще до їх весілля, в 2008 році там жила бабуся, у неї в кімнаті був диван та книжкова полиця. Після одруження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали мобільний телефон Xiaomi, гроші подаровані на весілля поклали на депозит, а потім ОСОБА_1 зняв їх та віддав ОСОБА_3 . В квартирі бачила килим світлий 15 м., килим на балконі 2 м., шафу з дверцями, стіл комп`ютерний, колискову, коляски, утюг, комод. Після їх розірвання шлюбу, меблі та килими залишилися на місті.

Після з`ясування всіх обставин справи та перевірки їх доказами, за клопотанням ОСОБА_1 , судом була оголошена перерва для підготовки до судових дебатів.

У судові засідання призначені на 09.11.2022 року, 22.02.2023 року, 22.03.2023 року, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, шляхом СМС повідомлення, також надавав численні клопотання про перенесення судових засідань у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, того що він знаходиться у безпечному місці за межами міста Запоріжжя.

Суд звертає увагу, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 неодноразово подавав до суду заяви аналогічного змісту. Належних доказів на підтвердження неможливості прибуття у судове засідання, не надано. Запроваджений в Україні воєнний стан, при зазначенні інших причин, може бути поважною причиною неявки в судове засідання. Проте, не вказуючи поважних причин, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , у черговий раз не з`являється у судове засідання. Крім того, навіть перебуваючи за межами міста Запоріжжя, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не був позбавлений можливості участі у судовому засідання у режимі відео конференції, за відповідним клопотанням.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Наведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07.07.1989).

Виходячи із дії принципу процесуальної економії (пункти 71, 82 постанови ВП ВС від 26січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц; п. 94 від 6 квітня 2021 року у справі №910/10011/19), суд враховує, що під час війни він має бути задіяний у повному обсязі та реалізуватися в нормах про своєчасний, швидкий і правильний розгляд справи через раціональне використання учасниками процесу наданих законом процесуальних прав, без зловживання ними.

Крім того, суд звертає увагу на те, що справа тривалий час знаходиться в провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя, саме м. Запоріжжя не перебуває в окупації, а запровадження військового стану не впливає на роботу суду.

Суд визнає причину неявки позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у судове засідання неповажною, та виходячи з норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, вимог пункту 11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, враховуючи, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 особисто надав пояснення суду, подав відзив на зустрічний позов, зважаючи на те, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не скористався правом на участь в судовому засіданні дистанційно (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду), суд, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , з урахуванням наданих ним раніше суду пояснені.

Представник відповідача ОСОБА_2 за первісним позовом, адвокат Земцова В.О. надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, на підставі наявних у матеріалах справи документів. Вимоги зустрічного позову підтримує і просить їх задовольнити у повному обсязі, а вимоги первісного позову визнає частково.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_11 перебували у шлюбі зареєстрованому 21.04.2018 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 116.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2020 року, шлюб було розірвано.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_11 відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_12 ».

З матеріалів справи вбачається, та визнається сторонами згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, що за період перебування у шлюбі, придбано та набуте наступне майно: телефон Xiaomi вартістю 5053,36 грн., утюг вартістю 1100 грн., будівельні матеріали на суму 2219,58 грн. та грошові кошти 416,99 евро, що в гривневому еквіваленті складає 13631,26 гривень, 307,32 доларів США, що в гривневому складає 8592 грн.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , письмових доказів, також світлин, суд також вважає доведеним, що за період перебування у шлюбі, та на час розірвання шлюбу, сторонами придбано меблі: шафа купе, стіл комп`ютерний, комод та два килими, які знаходились в користуванні подружжя.

Таким чином судом встановлено, що сторонами, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, придбано та набуто майно на загальну суму 47578,2 грн., та яке складається з: мобільний телефон Xiaomi вартістю 5053,36 грн., будівельні матеріали вартістю 2219,58 грн., праску вартістю 1100 грн., 307,32 долари США, 416,99 Євро, килим (палас) 15 метрів вартістю 6500 грн., килим (палас) вартістю 1000 грн., шафа-купе «Зевс» чотирьох дверний вартістю 5882 грн., комп`ютерний стіл компаніт СУ-6 вартістю 2400 грн., комод компаніт вартістю 1200 грн.

Еквівалент 307,32 доларів США, та 416,99 Євро, сторонами визначено як 8592 грн., та 13631,26 грн., відповідно.

Згідно до пояснень свідків, наданих суду доказів, світлин, майно, а саме: будівельні матеріали, праска, килими, шафа-купе, комп`ютерний стіл, комод, та грошові кошти, знаходяться у користуванні відповідачки, у тому числі за адресою АДРЕСА_2 , де відповідачка є співвласницею.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Після розірвання шлюбу між сторонами, розподіл спільного майна подружжя не було проведено.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суду не надано доказів того, що між сторонами у справі, укладались договори щодо розпорядження та користування спірним майном.

Положеннями статті 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В силу приписів статі 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

За приписами статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

Стаття 364 ЦК України, передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18 (провадження № 61-19084св20), від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616св18), від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18), від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084св19).

Враховуючи обставини справи та встановивши, що позивач за первісним позовом бажає одержати грошову компенсацію за належну йому частку у спільному майні, та майно, а саме: будівельні матеріали, праска, килими, шафа-купе, комп`ютерний стіл, комод, являються неподільними речами, позивачем за первісним позовом не використовуються, знаходяться у користуванні відповідачки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки за первісним позовом, на користь позивача вартості 1/2 частки майна.

Таким чином первісний та зустрічний позови необхідно задовольнити частково.

При частковому задоволенні первісного та зустрічного позовів судовий збір кожного позивача підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 13, 89, 141, 229, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити ОСОБА_1 , та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме: мобільний телефон Xiaomi вартістю 5053,36 грн., будівельні матеріали вартістю 2219,58 грн., праску вартістю 1100 грн., 307,32 долари США, 416,99 Євро, килим (палас) 15 метрів вартістю 6500 грн., килим (палас) вартістю 1000 грн., шафа-купе «Зевс» чотирьох дверний вартістю 5882 грн., комп`ютерний стіл компаніт СУ-6 вартістю 2400 грн., комод компаніт вартістю 1200 грн.

Виділити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП. НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_3 , зареєстрований АДРЕСА_4 ) мобільний телефон Xiaomi вартістю 5053,36 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП. НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_3 , зареєстрований АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію 1/2 частини виділеного майна у розмірі 2526(дві тисячі п`ятсот двадцять шість) грн. 68 коп.

Виділити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) майно: будівельні матеріали вартістю 2219,58 грн., праску вартістю 1100 грн., 307,32 долари США, 416,99 Євро, килим (палас) 15 метрів вартістю 6500 грн., килим (палас) вартістю 1000 грн., шафа-купе «Зевс» чотирьох дверний вартістю 5882 грн., комп`ютерний стіл компаніт СУ-6 вартістю 2400 грн., комод компаніт вартістю 1200 грн., а всього майна на загальну суму 42524,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП. НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_3 , зареєстрований АДРЕСА_4 ) грошову компенсацію 1/2 частини виділеного майна у розмірі 21262(двадцять одна тисяча двісті шістдесят дві) грн. 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП. НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_3 , зареєстрований АДРЕСА_4 ) понесені судові витрати у розмірі 811(вісімсот одинадцять) грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП. НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_3 , зареєстрований АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП. НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати у розмірі 191(сто дев`яносто одна) грн. 59 коп.

В інших частинах вимог позову ОСОБА_1 , та зустрічних вимог позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 31.03.2023 року.

Суддя: