КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4501/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року (суддя Фролова І.В.) у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за договором оренди,

встановив:

у грудні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки збитків, що завдані неповерненням переданої в оренду каво машини в сумі 30 000грн, орендної плати в сумі 25 000грн, неустойки в сумі 50 000грн, а всього 105 000грн, та судових витрат.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 6 лютого 2019 року між ним та відповідачкою було укладено договір №06/02/2019 оренди каво машини Grimmak + Ofel, вартістю 30 000грн. На виконання умов договору ним було передано вказану каво машину відповідачці, проте в кінці лютого 2019 року було встановлено відсутність переданого обладнання. 13 березня 2019 року ним було направлено відповідачці письмове повідомлення про розірвання договору оренди та вимогу про повернення переданого в оренду обладнання або відшкодування його вартості. Проте, відповідачкою не виконано умови договору щодо сплати коштів за оренду каво машини та її повернення власнику, а тому відповідачка зобов`язана відшкодувати збитки в розмірі вартості обладнання, що становлять 30 000грн, заборгованість по орендній платі, яка становить 25 000грн та неустойку в розмірі 50 000грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 заборгованість за договором оренди, що завданні неповерненням переданої в оренду каво машини, в сумі 30 000грн, в решті позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, стягнути з відповідача на її користь судовий збір.

Відповідачка посилається на те, що відсутність орендованого майна та неможливість його використання обумовлені тим, що орендована річ вибула з її володіння поза її волею та вини, внаслідок вчинення кримінального правопорушення невідомими особами, тому вона не мала фізичної змоги повернути позивачу каво машину.

Відповідачка зазначає, що вона повідомила правоохоронні органи про факт викрадення майна, тому враховуючи відсутність її вини у неможливості повернення орендованої каво машини, вона не зобов`язана відшкодовувати позивачу її вартість.

Також відповідачка посилається на те, що договором оренди не було передбачено покладання ризику випадкового знищення орендованого майна на орендаря, а тому за правилом ч. 1 ст. 323 ЦК України такий ризик несе власник.

Крім того відповідачка вважає, що позивачем не доведена вартість орендованого майна, не надано жодних документів, які б підтверджували належність йому каво машини, її якісні характеристики з індивідуально визначеними ознаками та її дійсну вартість.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ФОП ОСОБА_2 - адвокат Дитинчук В.М. просить залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи, що судом першої інстанції правомірно встановлено, що відповідачка зобов`язана відшкодувати позивачу вартість неповерненого майна за договором оренди.

Представник позивача зазначає, що відповідачка не цікавилася станом відкритого за її заявою кримінального провадження, лише 30 липня 2021 року оскаржила постанову про його закриття і на дату подачі відзиву на апеляційну скаргу вирок у кримінальній справі відсутній.

Представник позивача вважає, що відповідачка не вчинила необхідних дій для забезпечення безпеки та охорони орендованого майна, що свідчить про її власну недбалість, та не повідомила позивача про викрадення належної йому каво машини, про відкриття за її заявою кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 6 лютого 2019 року між ФОП ОСОБА_2 (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір № 06/02/2019 оренди обладнання для приготування кави, за умовами якого орендодавець зобов`язався надати у тимчасове користування, а орендар прийняти та своєчасно повернути каво машину Grimmak + Obel, вартість якої на момент передавання становить 30 000грн (пункт 1.2. договору) (с.с.4-5).

Згідно пункту 1.3 зазначеного договору передане в оренду обладнання, повинно було бути встановлене за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 2 договору сторони погодили, що каво машина надається строком на один рік та передається по акту приймання-передачі.

Відповідно до пункту 2.10 орендодавець має право у будь-який час розірвати договір, повідомивши про це покупця за 2 тижні.

6 лютого 2019 року сторони підписали акт прийому-передачі обладнання для приготування кави - каво машини Grimmak + Obel, вартістю 30 000грн, яка знаходиться у справному стані та годна для її використання за призначенням (с.с.6).

13 березня 2019 року позивачем було направлено відповідачці письмове повідомлення про розірвання договору № 06/02/2019 від 6 лютого 2019 року на підставі пункту 2.10 Договору, в якому він також зазначив про необхідність повернення отриманої каво машини Grimmak + Obel протягом не більше двох тижнів з дня отримання даного повідомлення або повернути вартість отриманого обладнання у сумі 30 000грн (с.с.7).

Поштове відправлення було повернуто позивачу 22 квітня 2019 року без вручення з

відміткою «за закінченням терміну зберігання» (с.с.8).

17 лютого 2019 року ОСОБА_1 подала до Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві заяву про крадіжку з кіоску по АДРЕСА_1 каво машини та іншого товару і продуктів (с.с.74-75).

Постановою слідчого Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 19 вересня 2020 року кримінальне провадження закрито.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення орендної плати та неустойки є необґрунтованими, однак не повернувши позивачу передане у оренду майно, відповідачка завдала йому збитки, які підлягають відшкодуванню.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, тому не є предметом апеляційного перегляду відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Приписами частини першої статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частини першою, п`ятою статті 762 ЦК України).

Згідно зі статтею 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Відповідно до статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що на виконання умов договору № 06/02/2019 від 6 лютого 2019 року, укладеного між сторонами, відповідачкою отримано в оренду каво машину Grimmak + Obel, вартістю 30 000грн у справному стані та готовою для використання за призначенням.

Позивач зазначав, що 13 березня 2019 року надіслав відповідачці письмове повідомлення про розірвання договору № 06/02/2019 від 6 лютого 2019 року, у якому зазначив про необхідність повернення переданого в оренду майна або повернути його

вартість.

Суд першої інстанції зробив висновок, що позивачем не надано належних доказів у підтвердження направлення зазначеного повідомлення на адресу відповідачки.

Рішення суду в цій частині не оскаржується, а відтак апеляційний суд не має правових підстав для іншого висновку.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 2.5. договору сторони погодили, що у випадку виявлення будь-яких несправностей каво машини орендар зобов`язаний негайно повідомити про це орендодавця.

У порушення вимог частини 1 статті 81 ЦПК України відповідачкою не було надано суду доказів повідомлення позивача про викрадення каво машини.

Крім того, з наданих відповідачкою суду першої інстанції доказів вбачається, що саме вона була допитана, як потерпіла, у межах кримінального провадження щодо викрадення майна.

Доказів, що потерпілим у кримінальному провадження був визнаний позивач у зв`язку із викраденням майна, яке було передано ним в оренду відповідачці, матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Частинами 1 та 2 статті 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За обставинами даної справи, відповідачка отримала від позивача каво машину, вартістю 30 000грн в оренду, проте, кошти за оренду вказаного майна відповідачка не сплачувала, що нею не заперечується, та обладнання позивачу не повернула.

Отже, відповідачка не виконала своє зобов`язання, передбачене умовами договору оренди, про повернення отриманого в оренду майна після закінчення договору оренди, а відтак зобов`язана відшкодувати позивачу збитки, завдані невиконанням зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано доказів у підтвердження вартості каво машини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у договорі № 06/02/2019 оренди обладнання для приготування кави від 6 лютого 2019 року сторони погодили вартість обладнання, каво машини Grimmak + Obel, яка становить 30 000грн.

Підписуючи акт прийому-передачі обладнання від 6 лютого 2019 року, ОСОБА_1 погодилася, що вартість каво машини Grimmak + Obel на момент передачі становить 30000грн.

Відповідачкою вартість каво машини не спростована, доказів на підтвердження її іншої вартості до суду не надано.

Посилання в апеляційній скарзі, що орендована річ вибула з володіння відповідачки поза її волею та вини, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 323 ЦК України відсутні підстави для відшкодування збитків позивачу, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Стаття 323 ЦК України передбачає, що ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під час судового розгляду не було надано доказів, що передана відповідачці у оренду каво машина була знищена або випадково пошкоджена.

Також відповідачкою суду не надано доказів на підтвердження того, що втрата обладнання, а саме каво машини Grimmak + Obel , сталася внаслідок злочинних дій третіх осіб, а не з її вини.

Крім того, обставини викрадення обладнання не підпадають під ознаки форс-мажор (п.5.1 договору) та не є підставою для звільнення відповідачки від відповідальності за неповернення обладнання.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І.Ящук