27.04.2023 Справа № 696/301/23
№ 2-о/696/17/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Білопольської Н.А.,

за участю секретаря Ткачук Т.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби в Черкаській області, про встановлення факту проживання на території України, -

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що заявниця є донькою ОСОБА_3 , народилася в м. Ашхабаді Республіки Туркменістан, а тому українського громадянства не має.

19 серпня 2022 року заявниця отримала посвідку на постійне проживання в Україні. В лютому 2023 року на підставі ст.ст. 6, 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 звернулася до Управління Державної міграційної служби в Черкаській області для набуття громадянства України за територіальним походженням, але їй було відмовлено на підставі відсутності доказів про постійне проживання її матері ОСОБА_3 на території України до 24 серпня 1991 року.

Встановлення факту проживання матері ОСОБА_3 на території України до 24 серпня 1991 року необхідне заявниці для набуття громадянства України.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просить встановити факт проживання її матері ОСОБА_3 на території України до 24 серпня 1991 року.

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 23 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання ОСОБА_3 на території України до 24 серпня 1991 року прийнято до розгляду за правилами окремого провадження та відкрито провадження у справі.

12 квітня 2023 року Управління Державної міграційної служби в Черкаській області подало пояснення на заяву ОСОБА_1 , в якому просить суд у задоволенні вказаної заяви відмовити. Зазначає, що заявником не доведено факт постійного проживання її матері ОСОБА_3 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

До початку судового засідання від представника заінтересованої особи надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, у задоволенні заяви просить суд відмовити.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, та відмову Управління Державної міграційної служби в Черкаській області у набутті громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що вимога заявниці у цій справі пов`язана з доведенням наявності підстав для визнання за нею певного соціального статусу (набуття

громадянства України за територіальним походженням), не пов`язана з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, заявлена саме у зв`язку з відмовою Управління Державної міграційної служби в Черкаській області у визнанні факту постійного проживання фізичної особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, у відповідності до яких громадянами України є громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Відповідно до пункту 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а»-«в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до ІНФОРМАЦІЯ_1 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Суд враховує, що між учасниками цієї справи існує спір з приводу наявності доказів для набуття громадянства України, а також правомірності рішень, дій чи бездіяльності Управління

Державної міграційної служби в Черкаській області, тобто спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження певного соціально-правового статусу, не пов`язаний з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнав недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Питання про вирішення юрисдикційності спору з`ясовується судами на стадії відкриття провадження у справі, а якщо на стадії відкриття допущено помилку або неможливо було з`ясувати питання юрисдикції, тоді суд на будь-якій стадії розгляду справи вправі закрити провадження з підстав помилкового обрання відповідної юрисдикції.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20) зробила схожий за змістом висновок та зазначила, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, щодо якого виник публічно-правовий спір, не може бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що у цій справі заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 19, 255, 256, 259, 315 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби в Черкаській області, про встановлення факту проживання на території України.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції - Черкаського окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення), а якщо ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А. Білопольська