Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 15.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 13.02.2023
Номер судового провадження: не визначено
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 755/10424/22

номер провадження №22-ц/824/3430/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року про відмову у забезпеченні позову /суддя Чех Н.А./

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває на розгляді справа позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/2 частину нерухомого майна, що належить відповідачу ОСОБА_5 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року відмовлено у забезпеченні позову. /а.с. 139-143/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу скасувати, вжити заходів забезпечення позову.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що починаючи з дати перетину кордону орієнтовна дата 16.07.2021 року до сьогоднішнього дня відповідач не повертався на територію України, а також приховав від позивача факт зміни реєстрації в Польщі транспортного засобу SUZUKI VITARA, 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , чим обмежив користування позивача спільним майном. Оскільки оспорюване майно було відповідачем вивезено за межі України на територію Республіки Польща без погодження з ОСОБА_2 , а також змінено реєстрацію транспортного засобу на номера у Польщі, д.н.з. НОМЕР_2 , відповідачем одноособово приймаються рішення про користування спільним майном, є небезпека того, що без відома позивача транспортний засіб може бути відчужений.

ОСОБА_6 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність її вимог. Вказував, що автомобіль придбаний виключно за його кошти, доказом чого є наявність таких коштів на його особистому рахунку та продаж земельних ділянок, що йому належали. Просив відмовити в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з задоволенням вимог про забезпечення позову, на підставі наступного.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції керувався нормами ст. 150 ЦПК України про те, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року в справі № 755/5333/20, провадження № 61-17180св20, вказав, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Встановлено, що поданій справі предметом спору є майно подружжя, а саме: автомобіль «Suzuki Vitara», 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; та грошові кошти, які знаходяться на рахунках відповідача.

В заяві про забезпечення позову представник позивача просить накласти арешт на 1/2 частину нерухомого майна, що належить відповідачу.

Ініціюючи забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновків, що заявник у заяві не обґрунтував в чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду у справі, оскільки доказів на підтвердження існування очевидного та об`єктивного характеру загрози порушення прав позивача суду не надано, а сам зміст заяви зводиться до відображення припущень заявника.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, апеляційний суд погоджується з висновками касаційного суду, які суд першої інстанції застосував у даній справі.

Водночас, забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі ст. 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Законодавець таким чином дає особам, які беруть участь у справі, можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб.

Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Важливо, аби особа, клопотавши про застосування певних заходів забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Так, суд першої інстанції, вказуючи на відсутність доказів на підтвердження існування очевидного та об`єктивного характеру загрози порушення прав позивача, не звернув уваги на те, що відповідач виїхав за територію України, змінив реєстрацію в Польщі транспортного засобу SUZUKI VITARA, 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який був придбаний під час перебування у шлюбі, чим фактично обмежив користування позивача спільним майном. Автомобіль був відповідачем вивезений за межі України на територію Республіки Польща без погодження з ОСОБА_2 , а також змінено реєстрацію транспортного засобу на номера у Польщі, д.н.з. НОМЕР_2 , що свідчить про те, що відповідачем одноособово приймаються рішення про користування спільним майном, є небезпека того, що без відома позивача транспортний засіб може бути відчужений.

Таким чином, заява представника позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на 1/2 частину автомобіля SUZUKI VITARA, VIN НОМЕР_3 , 2019 року випуску, об`єм двигуна НОМЕР_4 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_7 , реєстраційний номер у Республіці Польща д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 належить 496,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року про відмову у забезпеченні позову - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року про відмову у забезпеченні позову - скасувати та постановити нове рішення, яким заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 задовольнити.

Накласти арешт на 1/2 частину автомобіля SUZUKI VITARA, VIN НОМЕР_3 , 2019 року випуску, об`єм двигуна НОМЕР_4 , зареєстрованого на ім`я ОСОБА_7 , реєстраційний номер у Республіці Польща д.н.з. НОМЕР_2 .

Стягнути судові витрати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у сумі 496,20 гривень.

Дані сторін:

Стягувач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП (для фізичних осіб) - НОМЕР_5 , паспорт громадянина України: НОМЕР_6 виданий Дніпровським PB ГУДМС України в м. Києві 23.05.2014 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Боржник ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП (для фізичних осіб) - НОМЕР_7 , посвідка на постійне проживання в Україні громадянина Республіки Польща: НОМЕР_8 видано ВГІРФО Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві 18.12.2011 року, зареєстрованому в Україні за адресою по АДРЕСА_1 .

Постанова є виконавчим документом, строк пред`явлення до виконання три роки.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді:

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...