Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-4373/07
Номер провадження 6/711/193/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді: Казидуб О.Г.

за участю секретаря судового засідання: Шульга А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2-4373/07,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» - адвокат Грищенко О.М. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою, в якій просив поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2-4373/07.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2007 року по справі № 2-4373/07, котре набрало законної сили, позов КС «Федерація» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено та стягнено заборгованість на підставі договору кредиту № АЦ-00214 від 09 грудня 2006 року та договору поруки № АЦ-00214-П від 09 грудня 2006 року, а також судових витрат у загальному розмірі 4973 грн. 58 коп.

24 грудня 2007 року, на виконання заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2007 року по справі № 2-4373/07, котре набрало законної сили, судом були видані відповідні виконавчі листи.

Зазначають, що на сьогодні розмір невиконаного грошового зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед КС «Федерація» складає 4973 грн. 58 коп.

Зазначають та просять врахувати те, що, як підтверджують додані до даного позову докази та офіційні дані та/або відомості, котрі містяться на офіційних сайтах «Єдиний державний реєстр судових рішень», «Судова влада України», «Автоматизована система виконавчих проваджень» та «Єдиний реєстр боржників», станом на 31 липня 2023 року зобов`язання згідно заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2007 року по справі № 2-4377/07 не є виконаним, тобто, є непогашеним.

Відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2023 року по справі № 2-4373/07 частково задоволено вимоги від 04 травня 2023 року ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» про заміну сторони (стягувача) у справі № 2-4373/07 під час примусового виконання заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2007 року. Даною ухвалою здійснено процесуальне правонаступництво по справі № 2-4373/07 за позовом КС «Федерація» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості згідно кредиту № АЦ-00214 від 09 грудня 2006 року та договору поруки № АЦ-00214-П від 09 грудня 2006 року КС «Федерація».

Просять врахувати, що на виконання умов договору № 29-03-2023/1 купівлі-продажу права вимоги дебіторської заборгованості від 29 березня 2023 року та акту прийому-передачі документів від 29 березня 2023 року про придбання майна на аукціоні № BRD001-UA-723 від 16 березня 2023 року, заявнику було передано оригінали виконавчих листів по справі № 2-4373/07.

Після повернення виконавчих документів без виконання органом державної виконавчої служби, заявником повторно до примусового виконання такі документи не пред`являлися, оскільки, заявник в належному порядку не набув процесуального статусу належної сторони у даній справі.

При вирішенні даного питання заявник просить врахувати, що з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України було запроваджено карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, а з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, що значно ускладнило реалізацію права на своєчасний та належний захист процесуальних прав та інтересів.

Просять поновити ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчих листів по справі № 2-4373/07, виданих 24 грудня 2007 року, на виконання заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2007 року по справі № 2-4373/07, котре набрало законної сили.

Представник ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» та боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили.

Відповідно до частини 3 статті 433 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2007 року заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 2-4373/07 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь КС «Федерація» борг за договором кредиту № АЦ-00214 від 09.12.2006 року та договорами поруки в сумі 4669 грн. 16 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь КС «Федерація» судові витрати в сумі 304 грн. 42 коп.

17 липня 2023 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси замінено сторону (позивача) у справі № 2-4373/07 за позовом КС «Федерація» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту та договором поруки, а саме, - КС «Федерація» на правонаступника ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс».

Відповідно до матеріалів справи (провадження № 6/711/100/23), на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2007 року по справі № 2-4373/07 судом були видані виконавчі листи щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , оригінали яких знаходяться у заявника ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС».

Як вбачається з копій даних виконавчих листів, строк пред`явлення їх до виконання до 24.11.2010 р., а також, що:

виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 повернуто державним виконавцем стягувачу, на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (дати повернення не зазначено);

виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_2 21.12.2009 року повернуто державним виконавцем на підставі п. 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на той час).

В судовому засіданні встановлено, що після повернення виконавчих документів без виконання органом державної виконавчої служби, стягувачем повторно до примусового виконання такі документи не пред`являлися.

Суд звертає увагу на той факт, що із заявою про заміну сторони (стягувача), зокрема у виконавчих листах і з заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення його до виконання, заявник звернувся до суду лише у 2023 році, тобто, значно після закінчення строків пред`явлення виконавчих документів до виконання. Даних про те, що строки пред`явлення виконавчих документів до виконання переривалися та/або поновлювалися, немає.

Згідно статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового провадження, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до вимог частини 1, 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, у межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1, 2, 6 статті 12 Закону).

На час набрання законної сили заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2007 року у справі № 2-4377/07 та на час видачі виконавчих листів у даній справі, діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV.

Згідно зі статтею 21 вищевказаного Закону (в редакції, чинній на момент вступу рішення в законну силу), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років; посвідчення комісій по трудових спорах - протягом трьох місяців; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не встановлено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються: 1) для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) для виконання рішень господарських судів - з наступного дня після набрання рішенням законної сили; 3) для виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 4) для виконання рішень, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, - з дня винесення відповідної постанови.

Згідно із статтею 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23.09.2020 у справі № 27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання. Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує принцип правової визначеності та право на справедливий суд, закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 року в справі Устименко проти України, заява № 32053/13 ).

Згідно з положеннями частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши доводи заявника щодо поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд приходить до висновку, що заявником у поданій заяві не наведено жодної поважної причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

На думку суду, посилання заявника на запровадження з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України карантину з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19 та введення з 24 лютого 2022 року воєнного стану є не доречними, оскільки, вказані обставини виникли вже після спливу строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому не мають жодного правового значення та не можуть бути підставами для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Також, на думку суду, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчих листів і сам по собі факт невиконання рішення суду, оскільки, визначаючи строк, протягом якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання, законодавець визначив, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.

Суд вважає, що укладаючи Договір купівлі-продажу права вимоги дебіторської заборгованості № 29-03-2023/1 від 29 березня 2023 року ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» мало оцінювати реальність ризику настання наслідків вчинення чи не вчинення первісним стягувачем КС «ФЕДЕРАЦІЯ» дій щодо виконання рішення суду, а також перспективи подальшого стягнення боргу з боржника.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» про поновлення строку для пред`явлення на виконання виконавчого листа слід відмовити.

Керуючись статтями 247, 258, 260, 261, 353-354, 433 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» про поновлення пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 2-4373/07 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: О. Г. Казидуб