Справа № 214/2510/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

03 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу №214/2510/21 за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Довбні Олександра Володимировича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Криворізького району Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

Представники: від позивача адвокат Довбня О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Довбня О.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією (надійшла до суду 01 квітня 2021 року), в якій просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 82 624 грн. 89 коп., розрахованої за період з 21 січня 2016 року по 28 лютого 2021 року; судові витрати по справі покласти на відповідача.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, офіційно зареєстрованому 12 березня 2005 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2006 року у справі №2-1974/06 присуджено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів до повноліття дитини. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 вересня 2010 року у справі №2-2872/10 шлюб між подружжям розірвано. Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС Криворізького МУЮ у Дніпропетровській області від 22 січня 2016 року відкрито виконавче провадження №49910819 з примусового виконання виконавчого листа від 16 червня 2006 року №2-1975/06, виданого на виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їх доньки ОСОБА_3 . За постановою державного виконавця від 12 березня 2019 року виконавче провадження передано для подальшого виконання за зареєстрованим місцем проживання боржника до Тернівського відділу ДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Від виконання рішення суду ОСОБА_2 протягом усього часу з моменту присудження аліментів ухиляється, заборгованість зі сплати аліментів за період з 01 січня 2012 року по лютий 2021 року склала 124 152 грн. 37 коп. згідно з проведеним ДВС розрахунок. Однак, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів ОСОБА_1 пред`явила для примусового виконання через органи ДВС 21 січня 2016 року, тому розмір аліментів вона рахує саме з цієї дати по лютий 2021 року така заборгованість складає 82 624 грн. 89 коп. З огляду на неналежне виконання відповідачем своїх аліментних зобов`язань, позивач просить застосувати до нього заходи відповідальності, передбачені ч.1 ст.196 СК України, шляхом стягнення пені за прострочення сплати аліментів, розрахованої за період з 21 січня 2016 року по 28 лютого 2021 року в межах 100% суми заборгованості по аліментам в силу законодавчих обмежень, що становить 82 624 грн. 89 коп.

Ухвалою суду від 09 липня 2021 року (головуючий суддя ОСОБА_4 ) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.13).

Наказом №52-к від 06 квітня 2022 року суддя ОСОБА_4 увільнений від здійснення правосуддя на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації. У зв`язку з цим за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №511 від 19 липня 2022 року та протоколу матеріали справи передано в провадження судді Ткаченку А.В., яку ухвалою суду від 25 липня 2022 року прийнято ним до свого провадження (а.с.53).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні.

Згідно з клопотанням представника позивача адвоката Довбні О.В., попередньо поданим через канцелярію суду, просив розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим належним чином у встановленому законом порядку усіма можливими процесуальними способами, визначеними ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від нього суду не надходило, відзив на позов у встановлений судом строк не подав.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідачів, неподання відзиву, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи.

Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України №2915-ІХ від 07 лютого 2023 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію представника позивача, не подання відповідачем відзиву, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) уклали шлюб, зареєстрований 12 березня 2005 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 12 березня 2005 року, а.с.11). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 вересня 2010 року у справі №2-2872/10, яке набрало законної сили 11 жовтня 2010 року, шлюб між подружжям було розірвано (а.с.13).

Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 05 листопада 2019 року (а.с.12).

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Отже, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч.4 ст.155 СК України.

З долучених до матеріалів справи довідок Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради (а.с.16, 17) слідує, що неповнолітня ОСОБА_3 дійсно значиться зареєстрованою та проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Доказів в спростування цієї обставини відповідач суду не надав.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2006 року у справі №2-1974 (2006), яке набрало законної сили 17 липня 2006 року, за позовом ОСОБА_1 присуджено стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 червня 2006 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.14-15). Зі змісту рішення слідує, що відповідач ОСОБА_2 в ході розгляду справи вимоги ОСОБА_1 визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у заявленому нею розмірі. Вказана обставина свідчить про обізнаність відповідача з наявністю судового рішення про стягнення аліментів, а відтак і обов`язком з його виконання шляхом сплати аліментів на утримання дитини на користь позивача.

Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції Чуманової Н.О. від 22 січня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП №49910819 з примусового виконання виконавчого листа №2-1974/2006, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 16 червня 2006 року на виконання зазначеного судового рішення. Боржником визначено ОСОБА_2 , стягувачем ОСОБА_1 (а.с.18). З 02 квітня 2019 року виконавче провадження №49910819 перебуває на примусовому виконанні у Тернівському відділі ДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), передане з Довгинцівського відділу ДВС для виконання за належністю за зареєстрованим місцем проживання боржника (а.с.21).

Як слідує з довідок, розрахунку та відповіді, наданих відділом ДВС (а.с.19, 21-23), ОСОБА_2 ніде не працює, доходів не має, пенсію не отримує, відкритих у банківських установах рахунків не має. За ухилення від сплати аліментів до нього як боржника застосовано заходи примусового характеру, визначені ст.71 Закону України «Про виконавче провадження». За період з січня 2012 року по лютий 2019 року заборгованість зі сплати аліментів становила 105 309 грн. 80 коп., станом на 01 жовтня 2020 року 109 781 грн. 37 коп. Протягом 2019-2020 р.р. мали місце поодинокі випадки сплати відповідачем аліментів, зокрема: у листопаді 2019 року 5 113 грн. 40 коп., грудні 2019 року 519 грн. 32 коп., у квітні 2020 року 1784 грн. 32 коп., у липні 2020 року 3746 грн. 95 коп., у серпні 2020 року 3410 грн. 29 коп., у вересні 2020 року 1599 грн. 01 коп. З урахуванням внесених боржником платежів та здійснених державним виконавцем нарахувань, станом на лютий 2021 року заборгованість зі сплати аліментів склала 124 152 грн. 37 коп. (а.с.22).

Таким чином, обставини справи свідчать, що відповідач аліменти сплачував нерегулярно, у зв`язку з чим утворилася заборгованість саме з його вини. Доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з вини відповідача, останній суду не надав, а в ході судового розгляду не встановлено. Відтак суд вважає, що відповідач повинен нести відповідальність за неналежне виконання своїх зобов`язань шляхом сплати пені за прострочення сплати аліментів.

У постанові Верховного від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз.1 ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Щодо стягнення з відповідача заявленого позивачем розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення спору з урахуванням змін, внесених Законом України № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року), у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості.

Положеннями ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Згідно зі ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, якими згідно ст. 4 ЦК України можуть бути закони та підзаконні нормативні акти.

У ст.196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане (тобто до останнього числа поточного місяця), та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), відступивши від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року справі № 6-94цс15. Такий підхід Верховного Суду до розрахунку пені застосований також Касаційним цивільним судом в постановах від 12 вересня 2018 року у справі №759/9457/15-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі №359/9950/16-ц, від 05 грудня 2018 року у справі №372/264/15-ц.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості * 1%. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

При визначенні розміру пені позивач здійснила розрахунок пені на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів або на суму недоплачених аліментів, а кількість днів прострочення обчислила виходячи з наступного місяця, після того, в якому аліменти не сплачувались або сплачені не в повному обсязі, обмеживши період для розрахунку з 21 січня 2016 року по 28 лютого 2021 року.

Суд погоджується з наведеним розрахунком, оскільки він виконаний із застосуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц, у тому числі з урахуванням здійснених відповідачем платежів протягом 2019-2020 р.р. При цьому різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів позивачем зараховано в рахунок погашення заборгованості по аліментам за попередній місяць, що відповідно зменшує кількість днів прострочки.

Оскільки позивач не заперечує проти визначеного державним виконавцем розміру заборгованості по аліментам, відповідач не оспорює його дійсність та обґрунтованість, доказів, які б визначали доцільність перевірки правильності розрахунку аліментних платежів за кожним окремим місяцем суду не надано, тому суд вважає заявлений розмір заборгованості арифметично вірним та обґрунтованим.

Таким чином, загальний розмір розрахованої позивачем пені в межах заявленого періоду є вірним та становить 827 669 грн. 44 коп., в той час як розмір заборгованості по аліментам в межах цього ж періоду складає 82 624 грн. 89 коп.

Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» ч.1 ст.196 СК викладено у новій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості».

Таким чином, законодавець, обмеживши розмір пені 100% від суми заборгованості фактично визнав, що попереднє правове регулювання, яке допускало непропорційне і нічим не обмежене перевищення суми неустойки (пені) відносно суми заборгованості зі сплати аліментів, не відповідало критерію «якості закону», допускало свавільне втручання у цивільні права особи, що є неприпустимим в розрізі практики Європейського суду з прав людини, і тому було змінене законодавцем.

Оскільки в даному випадку розрахований розмір пені як майнової відповідальності боржника за невиконання обов`язку сплатити аліменти очевидно є непропорційним, оскільки майже в 10 разів перевищує суму самого несплаченого зобов`язання, тому суд приходить до висновку про можливість стягнення пені в розмірі 100% заборгованості, що становить 82 624 грн. 89 коп. за період з 21 січня 2016 року по 28 лютого 2021 року, тобто в межах заявлених вимог. На переконання суду, стягнення пені в такому розмірі відповідатиме вимогам ч.1 ст.196 СК України та принципам розумності, пропорційності і справедливості. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України (з розрахунку: 1% від присудженої суми, але не менше 908 грн. 00 коп.).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника ОСОБА_1 адвоката Довбні Олександра Володимировича до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Криворізького району Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 за період з 21 січня 2016 року по 28 лютого 2021 року в розмірі 82 624 грн. 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 902 грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його підписання безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Тернівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Криворізького району Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Черкасова, буд.113.

Заочне рішення складено та підписано 03 квітня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко