Справа № 446/2086/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2023 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Самсін М. Л.

за участю секретаря судового засідання Груба Л.М.

представник відповідача Михалевський Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янка -Бузька в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення суми страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення суми страхового відшкодування. Позов обгрунтовують тим, що 12.06.2017 року на автодорозі Київ-Чоп сталася дороржньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_2 та автомобіля Toyota Camry, державний реєстрацйний номер НОМЕР_1 під управлінням водія ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ України» автомобіль. Відповідно до рахунку-фактури № АА-0000066 від 07.11.2017 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля становить 12 607 грн. 20 коп. Згідно умов договору страхування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 12 607 грн. 20коп.

Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено для розгляду по суті на 17.12.2021.

17.12.2021 відповідач подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні.

Представники позивача та третіх осіб до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином, представники третіх осіб про причини неявки суду не повідомили; представник позивача у позовній заяві просив справу розглядати без його участі.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 12.06.2017 року на автодорозі Київ-Чоп сталася дороржньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія ОСОБА_2 та автомобіля Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під управлінням водія ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР.

Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 21.07.2017 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп.

Відповідно до рахунку-фактури № АА-0000066 від 07.11.2017 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля становить 12 607 грн. 20 коп.

Згідно умов договору страхування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 12 607 грн. 20коп.

Позивач у позовній заяві стверджує, що в силу ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» через пропуск річного строку звернення втратив право на отримання страхового відшкодування від страховика відповідача приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», а тому ОСОБА_1 повинен відшкодувати завдані збитки.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 Цивільного кодексуУкраїни страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно статті 8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Відповідно до вимог частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Дані норми законів встановлюють перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається зміна кредитора: потерпілий (тобто страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого.

У постанові від 05 червня 2018 року (справа № 910/7449/17, провадження № 12-104гс18), розглядаючи справу за позовом ПрАТ «СК «АХА Страхування» до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, виплаченого за договором добровільного страхування, Велика Палата Верховного Суду відступила від правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 15 квітня 2015 року в справі № 3-49гс15 щодо непоширення річного строку на вимогу страхової компанії потерпілого, яка виплатила останньому відшкодування за договором добровільного страхування, до страхової компанії винної особи та зазначила, що закріплене в підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданої шкоди на підставі договору добровільного майнового страхування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 № 147/66/17 звернула увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Тому висновок апеляційного суду про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим (пункт 149).

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку (пункти 133-136 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 № 147/66/17).

За приписом частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За встановлених у даній справі обставин та висновків касаційної інстанції, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем взагалі не надано доказів на підтвердження звернення до страховика винної у ДТП особи про виплату страхового відшкодування та відмови у його задоволенні, а стягнення виплачених позивачем коштів з відповідача суперечитиме меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, позивач має право на пред`явлення вимоги до страховика винної у спричиненні шкоди особи про її відшкодування в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

в позові Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення суми страхового відшкодування відмовити.

Стягнути із ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (, адреса: 04053, м.Київ, вул. Січових Стрільців,40) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) 8000 (вісім тисяч) витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : М.Л. Самсін