Номер провадження: 22-ц/813/3267/23
Справа № 511/2162/21
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення коштів, на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Бобровської І.В. 28 квітня 2022 року у м. Роздільна Одеської області, -

встановила:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом, який було уточнено, до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та стягнення коштів (а.с. 1-7, 83-91).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06.05.2021 року за N4350 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів в сумі 8763,15 грн. В подальшому, за зазначеним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. відкрито виконавче провадження N 65589138.

Про наявність виконавчого напису та виконавчого провадження ОСОБА_1 дізнався після надходження за місцем його роботи постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника. Після звернення до приватного виконавця Шевченко Т.С. позивачем було встановлено, що зазначений виконавчий напис вчинено на підставі договору про банківське обслуговування фізичних осіб, укладеного між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк». В подальшому між ТОВ «Альфа Банк» та ФК «Флексіс» укладено договір факторингу, яким право вимоги за кредитом передано ФК «Флексіс». 21.12.2020 року ФК «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги N 21-12/20, згідно з яким ТОВ «Вердикт Капітал» став новим кредитором.

Вказаний виконавчий напис, на думку ОСОБА_1 , був вчинений з численними порушеннями норм чинного законодавства та не підлягає виконанню, оскільки відповідно до довідки Українського бюро кредитних історій від 06.10.2021 року, у позивача взагалі відсутня будь яка заборгованість перед ПАТ «Альфа Банк», оскільки кредит взятий в 2014 році, був закритий. Крім того, виконавчий напис вчинений 06.05.2021 року, але строк вчинення виконавчого напису сплинув в 2017 році. Вказане свідчить про те, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд визнати виконавчий напис N 4350, вчинений 06.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 8763,15 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 06.05.2021 року за № 4350 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 8763,15 гривень. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн. (а.с. 132-137).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь апелянта грошових коштів в сумі 8763,15 грн. та ухвалити нове судове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с 140-144).

Таким чином, оскільки рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, апелянтом не оскаржується, то вказане судове рішення підлягає перегляду в апеляційному порядку виключно в частині позовних вимог про стягнення коштів в сумі 8763,15 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було встановлено, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів в сумі 8 763, 15 грн., які було стягнуто з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, визнаного таким, що не підлягає виконанню, відпали, однак при цьому суд першої інстанції водночас залишив поза увагою те, що до правовідносин, які склались між сторонам, мають бути застосовані положення ст. 1212 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу від 21 листопада 2022 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» посилається на те, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Сторони про розгляд справи на 04.04.2023 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

03.04.2023 року від ОСОБА_1 на адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для часткового скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування судом норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2021 року за № 4350 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів в сумі 8763,15 грн. В подальшому за зазначеним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. відкрито виконавче провадження №65589138. Про наявність виконавчого напису та виконавчого провадження позивач дізнався після надходження за місцем його роботи постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Вказаний виконавчий напис вчинено на підставі боргу за кредитним договором № 630089764HPLS від 18.02.2014 року, укладеним позивачем з АТ «Альфа-Банк» (), правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 21.12.2020 року є ТОВ «Фінансова Компанія «ФЛЕКСІС» (), правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 21-12/20 від 21.12.2020 року є ТОВ «Вердикт Капітал» (36799749).

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 квітня 2022 року у даній справі визнано таким, що не підлягає виконанню, вищевказаний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 06.05.2021 року за № 4350 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 8763,15 грн.

Ухвалюючи судове рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів в сумі 8763,15 грн. на користь ОСОБА_1 , стягнутих за виконавчим написом № 4350 від 06.05.2021 року, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існують договірні відносини, а кошти, які просить стягнути позивач, набуті відповідачем як заборгованість за кредитним договором, а тому їх не може бути витребувано на підставі ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. Договірний характер правовідносин виключає застосування положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Таким чином, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 8763,15 грн., стягнуті з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд першої інстанції не врахував, що отримані відповідачем кошти в сумі 8763,15 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 року у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 року у справі № 201/6498/20.

Відповідно, висновки суду першої інстанції про те, що між сторонами виникли договірні відносини у зв`язку із укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України, є помилковими, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів.

При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

При вказаних обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи у частині позовних вимог про стягнення коштів, у зв`язку із чим рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 квітня 2022 року підлягає скасуванню в частині, що переглядається, із постановленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 8763,15 грн., з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 28 квітня 2022 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяна Сергіївна про стягнення грошових коштів в сумі 8763,15 гривень.

Постановити у цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 8763,15 гривень, стягнуті з ОСОБА_1 за виконавчим написом № 4350 від 06.05.2021 року, виданим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 27 квітня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе