Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6502/23 Головуючий у 1-й інст. Шкиря В.М.
Категорія 8 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Трояновської Г.С.

з участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/6502/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління патрульної поліції в Житомирській області, Житомирська обласна військова адміністрація про витребування майна з чужого незаконного володіння

за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 серпня 2023 року,ухвалене під головуванням судді Шкиря В.М.

в с т а н о в и в:

Позивач у липні 2023 року звернулася до суду з позовом, в якому просила витребувати із незаконного володіння ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь належний транспортний засіб, а саме: автомобіль TOYOTA AVENSIS, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який вибув з володіння проти її волі.

В обґрунтування вимог зазначила, що належний їй автомобіль було затримано та вилучено 31.12.2021 року працівниками патрульної поліції, у зв`язку з розшуком автомобіля боржника державним виконавцем у виконавчому провадженні АСВП №64929786 від 24.03.2021 року. Вказує, що акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 31.12.2021 року відносно її автомобіля складено з порушенням п.4 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1102. В подальшому її автомобіль примусово вилучено відповідно до наказу начальника Житомирської обласної військової адміністрації від 08 березня 2022 року №28 та акту про примусове відчуження або вилучення майна, складеного ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.03.2022 року. Крім того, автомобіль не перебуває у користуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 , а здійснює рух на шляхах України під іншим номерним знаком та невідомим володільцем.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира області від 08 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначиє, що аналізуючи норми законодавчих актів, Державна прикордонна служба України відноситься до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , як командир військової частини НОМЕР_3 - є командиром військової частини іншого утвореного відповідно до законів України військового формування. Посилання суду першої інстанції лише на те, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, що і стало підставою для прийняття судом рішення для задоволення позовних вимог, є безпідставним та необґрунтованим, а тому рішення підлягає скасуванню, із залишенням позовних вимог без задоволення. Зазначає, що дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо примусового відчуження в умовах правового режиму воєнного стану автомобіля марки TOYOTA AVENSIS, номер шасі НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , 2007 року випуску, для потреб прикордонного загону є цілком законними та відповідають вимогам діючого законодавства України. Законодавством України визначено, що колишній власник після скасування правового режиму воєнного стану може звернутися для отримання повної компенсації за майно чи майна в натурі.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористалась.

Від представника Житомирської обласної військової адміністрації надійшли пояснення, в яких він просить апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі, а рішення скасувати. Зазначає, що з моменту складення Акту про примусове відчуження транспортного засобу TOYOTA AVENSIS від 12.03.2022 року, автомобіль позивача перейшов у власність держави. Зазначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно заволоділа ним без відповідної правової підстави. Однак враховуючи, що позивачем у самому позові не заперечується наявність дії воєнного стану та його правових наслідків, тому правова підстава, згідно якої спірний автомобіль був вилучений не відпала, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для витребування майна з чужого незаконного володіння. Всі дії, вчинені Житомирською обласною військовою адміністрацією щодо примусового відчуження транспортного засобу TOYOTA AVENSIS НОМЕР_2 були законними та правомірними, здійсненими у відповідності до діючих правових підстав.

18 жовтня 2023 року на електронну адресу Житомирського апеляційного суду від представника Департаменту патрульної поліції Кравченка М.М. надійшли пояснення, в яких останній зазначає, що відповідачем було дотримано механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначеного Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». Позивач з Актом про примусове відчуження або вилучення майна від 12 березня 2022 року була ознайомлена, отже, долученими доказами та встановленими судом обставинами, підтверджується примусове відчуження майна в умовах воєнного стану на користь держави з подальшою передачею у розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовим командуванням та наділений правом запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 була власником легкового автомобіля марки TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 22.05.2015 року (а.с.7).

31 грудня 2021 року автомобіль TOYOTA AVENSIS, з реєстраційним номером НОМЕР_2 оглянуто та тимчасово затримано у зв`язку з розшуком боржника державним виконавцем у виконавчому провадженні №264929786 від 24.03.2021 року, про що складено акт (а.с.8).

06 березня 2022 року Житомирська обласна військова адміністрація видала наказ №21 яким погодила примусове відчуження майна (транспортних засобів) на період воєнного стану, на яке накладено арешт, в тому числі у виконавчих провадженнях, вилучених у відповідності до КУпАП та належать на праві приватної власності фізичним особам, для потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України та підрозділів територіальної оборони Житомирської області (а.с.34,35).

06 березня 2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 був виданий наказ про примусове відчуження транспортних засобів, які перебувають на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів Головного управління Національної поліції в Житомирській області для ІНФОРМАЦІЯ_2 , в тому числі автомобіль марки TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску (а.с.45).

08 березня 2022 року Житомирська обласна військова адміністрація видала наказ №28 про передачу транспортних засобів, згідно додатку, які перебувають на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів у розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-10).

Згідно Акту примусового відчуження або вилучення майна від 12.03.2022 року, складеного ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснено примусове відчуження автомобіля марки TOYOTA AVENSIS, 2007 року, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого була ОСОБА_1 (а.с.11).

22 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про повернення належного їй автомобіля (а.с.12).

Листом НОМЕР_4 прикордонного загону імені ОСОБА_3 повідомлено, що даний автомобіль було примусово відчужено на підставі рішення командування НОМЕР_4 прикордонного загону за погодженням з Житомирською обласною військовою адміністрацією для забезпечення потреб НОМЕР_4 прикордонного загону (а.с.13-14).

Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Житомирській області 31.05.2023 року повідомлено ОСОБА_4 , що державний номерний знак НОМЕР_5 зареєстровано за транспортним засобом марки «ВАЗ», модель «21051» (а.с.15).

Згідно висновку експертного дослідження №УД-19/106-22/31-АВ від 12.03.2023 року вартість автомобіля TOYOTA AVENSIS, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , станом на 11.03.2022 року становить 222 340,00 грн. (а.с.16).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, а тому начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 не має повноважень на примусове відчуження майна, оскільки не входить до переліку осіб, визначених ст.3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст.1,2 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» та ст.1 Закону України «Про оборону України», яким надано таке право в умовах воєнного стану.

За таких обставин, враховуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 незаконно, без відповідної правової підстави заволодів належним ОСОБА_1 автомобілем, дійшов висновку про наявність підстав для його витребування на користь позивача.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІX, з 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, дія якого триває і донині. Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

За статтею 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Відповідно пункту 4 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, до яких, зокрема, відноситься примусове відчуження майна, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучення майна державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видання про це відповідних документів встановленого зразка.

Згідно статті 41 Конституції України примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного та надзвичайного стану.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Державна прикордонна служба є правоохоронним органом спеціального призначення, а тому не наділена повноваженнями на примусове відчуження майна відповідно до положень вищевказаного Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», виходячи з наступного.

Згідно статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення. До її складу входять військовослужбовці та працівники.

Статтею 10 визначено поняття прикордонний загін, який є основною оперативно - службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, охорона та захист пунктів пропуску через державний кордон України, припинення у взаємодії з відповідними військовими частинами та підрозділами Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, відповідними правоохоронними органами збройних та інших провокацій на державному кордоні України. Під час дії воєнного стану прикордонні загони у встановленому законом порядку можуть залучатися відповідними органами військового управління Збройних Сил України до ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту на державному кордоні України, міжнародного збройного конфлікту, відсічі збройній агресії проти України.

Комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Уповноважені посадові особи Державної прикордонної служби України попередньо вивчають склад призовників та здійснюють їх добір у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» №661-ІV на державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу ІІ Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 листопада 2018 року визначено, що відповідно до особливостей оперативно-службової діяльності основними завданнями прикордонного загону є припинення у взаємодії із з`єднаннями, військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, підрозділами правоохоронних органів збройних та інших провокацій на державному кордоні України, участь у відсічі збройної агресії проти України, припиненні збройного конфлікту на державному кордоні України. Орган охорони державного кордону очолює начальник органу охорони державного кордону, який є командиром відповідної військової частини.

Відповідно до пункту 4 розділу ІV Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 листопада 2018 року №971, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26 грудня 2018 року за №1468/32920, орган охорони державного кордону є юридичною особою, має печатки із зображенням малого Державного Герба України і дійсним або умовним найменуванням, інші печатки і штампи, рахунки в органах Державної казначейської служби України та може мати рахунки в банках, у тому числі в іноземній валюті.

9 прикордонний загін імені Січових Стрільців Державної прикордонної служби України як військова частина має найменування «військова частина НОМЕР_3 » та відповідно до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України військова частина НОМЕР_3 зареєстрована в даному реєстрі як юридична особа та має .

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» органи військового управління - Міністерство оборони України, інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, Генеральний штаб Збройних Сил України, інші штаби, командування, управління, постійні та тимчасово утворені органи у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, призначені для виконання функцій з управління, в межах їх компетенції, військами (силами), з`єднаннями, військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями, які належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади, а також територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Військове командування - Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі(начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань. Військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Отже, проаналізувавши норми вищевказаних законодавчих актів, Державна прикордонна служба України відноситься до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 як командир військової частини НОМЕР_3 є командиром військової частини іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, який, з урахуванням вимог вищевказаних законів, наділений повноваженнями запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Також колегія суддів не вбачає підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно вимог статті 316, 317, 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦК України в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості.

Згідно статті 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською та Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

Примусове відчуження або вилучення майна, необхідного для відвернення або ліквідації ситуацій, що стали причиною введення правового режиму надзвичайного стану, здійснюється за рішенням органу виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, військового командування, органу місцевого самоврядування, на яких відповідно до указу Президента України про введення правового режиму надзвичайного стану покладено здійснення заходів надзвичайного стану.

Про примусове відчуження або вилучення складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів. Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів. Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта.

У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження. У разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі. Право на відшкодування вартості майна у разі його примусового відчуження в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану мають юридичні особи комунальної і приватної форми власності та фізичні особи, у яких відчужені будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану або для відвернення чи ліквідації ситуацій, що стали причиною введення правового режиму надзвичайного стану, і відповідно їх правонаступники та спадкоємці.

Компенсація за примусово відчужене майно в умовах правового режиму воєнного стану з наступним повним відшкодуванням його вартості здійснюється протягом п`яти наступних бюджетних періодів, правового режиму надзвичайного стану - протягом одного наступного бюджетного періоду після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за рахунок коштів державного бюджету.

Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.03.2022 №05-АГ «Про примусове вилучення майна» було прийнято рішення про примусове вилучення транспортних засобів, які перебували на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів ГУНП в Житомирській області, в тому числі автомобіль TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_2 .

Передачу даних транспортних засобів у розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 було погоджено з Житомирською обласною військовою адміністрацією, про що свідчить наказ начальника Житомирської обласної військової адміністрації від 08.03.2022 №28 «Про передачу автотранспортних засобів».

12 березня 2022 року відповідно до Акту про примусове відчуження або вилучення майна, який підписано начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 та начальником Житомирської обласної військової адміністрації, автомобіль марки TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, було примусово відчужено.

Таким чином, автомобіль марки TOYOTA AVENSIS, який перебував на спеціальному майданчику зберігання транспортних засобів, на законних підставах, було примусово відчужено на підставі рішення командування ІНФОРМАЦІЯ_1 за погодженням з Житомирською обласною військовою адміністрацією для забезпечення потреб НОМЕР_4 прикордонного загону для відсічі збройної агресії російської федерації та забезпечення охорони державного кордону у зв`язку з введенням в Україні з 24.02.2022 воєнного стану.

04.08.2022 позивач ознайомилася з актом про примусове відчуження автомобіля TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_2 , та отримала його примірник.

Отже, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо примусового відчуження в умовах правового режиму воєнного стану автомобіля марки TOYOTA AVENSIS, д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , для потреб НОМЕР_4 прикордонного загону є цілком законними та відповідають вимогам діючого законодавства України.

Таким чином, оскільки на даний час правова підстава, згідно якої спірний автомобіль був вилучений у позивача, не відпала, тому відсутні правові підстави для витребування майна з чужого незаконного володіння.

Таким чином, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову з вищевказаних підстав (п.3, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3350,10 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3350,10 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2023 року.

Головуючий Судді