КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 357/9109/18
Апеляційне провадження
№22-ц/824/564/2023
6 вересня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Рейнарт І.М.
суддів Кирилюк Г.М., Ратнікова В.М.
при секретарі Степанюк І.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві питання про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди,
рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 жовтня 2020 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 липня 2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» задоволено частково, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 жовтня 2020 року скасовано з ухваленням нового судового рішення, яким у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди відмовлено.

Водночас у вказаній постанові не вирішено питання щодо розподілу витрат учасників справи на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим розгляд вказаного питання був призначений на 6 вересня 2023 року, про що сторони були повідомлені безпосередньо в судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини постанови.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду питання щодо розподілу судових витрат, у судове засідання не з`явилися, представники позивача - адвокат Тетеря С.І. та відповідача ТОВ «Агрокомплекс «Узин» - адвокат Косяк В.М. направили клопотання про розгляд питання у їх відсутність.

Частина 4 статті 270 ЦПК України визначає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані документи,

вважає, що наявні підстави для прийняття додаткової постанови до постанови Київського апеляційного суду від 19 липня 2023 року, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Частинами першою, другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо подати з поважних причин (частина перша статті 246 ЦПК України).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Агрокомплекс «Узин» - адвокат Косяк В. М. зазначив, що відповідач очікує понести 17 000грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

До відзиву адвокатом додано копію договору про професійну правничу допомогу від 02 листопада 2020 року, акт приймання-передачі правничої допомоги від 12 січня 2021 року, детальний опис наданих послуг, рахунок-фактуру №СФ-0000004 від 02 листопада 2020 року та банківську виписку про сплату клієнтом 10 000грн витрат на правничу допомогу.

Зміст поданих адвокатом документів свідчить, що розмір гонорару адвоката сторони погодили як фіксований: 10 000грн сплачується за надання правничої допомоги в будь-якому випадку та 7 000грн як гонорар успіху.

Після проголошення апеляційним судом вступної та резолютивної частини постанови, якою в задоволенні позову ТОВ «Олійникова Слобода» відмовлено, адвокат також надав суду докази доплати відповідачем 7 000грн витрат на правничу допомогу (гонорару успіху).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Марценюк Л. А. зазначила, що відповідачка очікує понести 10 000грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

До відзиву адвокатом додано копію договору про надання правової допомоги від 04 січня 2021 року № 05/21, акт виконаних робіт №1 від 11 січня 2021 року, детальний

опис наданих послуг.

Зміст поданих адвокатом документів свідчить, що розмір гонорару адвоката сторони погодили наступним чином: 5 000грн сплачується за надання правничої допомоги за 9 витрачених адвокатом годин на аналіз апеляційної скарги, підготовку відзиву та участь у судових засіданнях в суді апеляційної інстанції, а також 5 000грн як гонорар успіху.

Тобто відповідачі навели як орієнтовний розмір очікуваних витрат в суді апеляційної інстанції, так і надали документальні докази (підстави) їх понесення. У подальшому розмір витрат, які підлягають до стягнення, відповідачі не збільшували.

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат

покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Апеляційний суд також враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Колегія суддів також зазначає, що форма гонорару адвоката може бути як фіксованою, так і погодинною.

Так, нормами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Частинами першою та другою статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Фіксований розмір гонорару та погодинна оплата відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

У постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що фіксований розмір гонорару означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Гонорар успіху як сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під

відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року в справі № 904/4507/18).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

Апеляційний суд також ураховує, що сплата гонорару адвокату (особливо гонорару успіху) не пов`язується законодавцем з мотивами ухваленого судового рішення. «Успіхом» у контексті сплати винагороди адвокату вважатиметься судове рішення, ухвалене на користь конкретної сторони. У справі, що переглядається, для відповідачів таким «успіхом» є ухвалення судового рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «Олійникова Слобода», незважаючи на те, що судом констатовано наявність порушеного права позивача.

З урахуванням наведеного, положень норм матеріального і процесуального права, фактичних обставин справи, керуючись такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги відсутність заперечень позивача проти розміру понесених відповідачами витрат, які є документально підтвердженими та, на переконання колегії суддів, розумними й обґрунтованими, апеляційний суд уважає, що відшкодуванню відповідачам за рахунок позивача підлягають понесені в суді апеляційної інстанції витрати на правову допомогу у сумі: на користь ТОВ «Агрокомплекс «Узин» - 17 000 грн, на користь ОСОБА_1 - 10 000 грн.

Керуючись статтями 270, 381,383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода», , що розташоване за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Олійникова Слобода, вул. Центральна, 1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», , що розташоване за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Мала Антонівка, вул. Олексія Цмокна, 1-А, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000грн.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода», , що розташоване за адресою: Київська область, Білоцерківський

район, с. Олійникова Слобода, вул. Центральна, 1, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 березня 2025 року.

Суддя-доповідач Рейнарт І.М.

Судді Кирилюк Г.М.,

Ратнікова В.М.