Справа № 548/115/20
Провадження № 2/548/8/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2023 Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Старокожка В.П.,

за участю секретарів судового засідання - Листопад В.Л., Комаренко В.М., Безносик Д.Ю.,

представника позивача - адвоката Третяк К.П,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Чубенко Ж.А.,

представника відповідача Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області - Бибика В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол Лубенського району Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Хорольської міської Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_1 про скасування рішення 20 сесії 7 скликання Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 20 грудня 2017 року № 272-20/2017 про виділення у власність земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад заявлених до суду вимог.

21 січня 2020 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Вишневської сільської ради Хорольського району Полтавської області, ОСОБА_4 про скасування рішення 20 сесії 7 скликання Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 20 грудня 2017 року № 272-20/2017 про виділення у власність земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначили, що їх бабуся ОСОБА_5 на підставі рішення Петрівської сільської ради народних депутатів Хорольського району Полтавської області від 19 травня 1994 року № 12 отримала безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0.53 га в порядку приватизації в с. Єньки Хорольського району Полтавської області.

Позивачі вказують, що ця земельна ділянка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 і згідно заповіту перейшла до позивачів разом із житловим будинком та господарськими спорудами, що на ній розташовані.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку і житловий будинок, що на ній зареєстровані 15 квітня 2019 року Хорольським районним судом Полтавської області визнано за кожною із позивачок право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з господарськими спорудами, що розміщені на земельній ділянці площею 0.53 га. Вказане рішення набрало законної сили 05.05.2019.

Позивачі зазначають, що рішенням 36 сесії 7 скликання Вишневої сільської Хорольського району Полтавської області надано дозвіл ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) загальною площею 0.53 га, а саме: 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0.28 га для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 . Другим пунктом цього рішення вирішено, що після виготовлення технічної документації та її затвердження передати у спільну часткову власність по частці земельну ділянку площею 0,53 га а саме: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,28 га для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, як зазначають позивачі, їм стало відомо, що на 20 сесії 7 скликання 20 грудня 2017 року Петрівською сільською радою Хорольського району Полтавської області було прийнято рішення № 272-20/2017, яким виділено у власність гр. ОСОБА_4 спірну земельну ділянку орієнтовною площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (біля присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 ) в межах села Єньки Хорольського району. Вказують, що цим рішенням частину земельної ділянки (0.12 га), що належала позивачам і входила в загальний масив, 0,63 га було незаконно передано відповідачці ОСОБА_4 з порушенням процедури прийняття такого рішення, в зв`язку з чим просили суд скасувати це рішення органу місцевого самоврядування, як незаконне.

Процесуальні дії суду у даній справі.

10.02.2020 судом відкрито провадження по справі.

04.03.2020 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження по справи та призначення справи до судового розгляду.

23.12.2020 року ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області в зв`язку зі зміною територіального устрою замінено відповідача Вишневу сільську раду Хорольського району на Хорольську міську раду Лубенського району Полтавської області.

29.06.2021 року в зв`язку зі смертю відповідачки ОСОБА_4 залучено в якості правонаступника її спадкоємця ОСОБА_1 .

Позиція сторін по даній справі.

Під час розгляду справи по суті позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 присутні не були, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позов просили задовольнити.

Представник позивачів адвокат Третяк К.П. позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, зазначених у позові, а також тому, що оспорюване рішення органу місцевого самоврядування було прийнято з порушенням порядку передачі земель у приватну власність громадянам, визначеного ст. 116-118 Земельного кодексу України, тому з цих підстав позов підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача адвокат Чубенко Ж.А. в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити, посилаючись на ті обставини, що позивачами введено суд в оману, щодо того, що земельна ділянка площею 0,12 га, яка спірним рішенням органу місцевого самоврядування виділена у власність відповідачці, входила в масив земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 . Зазначила, що під житловим будинком, розташованим за вказаною адресою та для обслуговування цього будинку наявна менша земельна ділянка.

Земельна ділянка, яка спірним рішенням була передана відповідачці ОСОБА_4 була придбана останньою у 1986 році у ОСОБА_6 , разом із аварійним будинком, що на ній розташовувався. Ніяких договорів не укладали, право власності не реєстрували. Згодом будинок був знесений і земельна ділянка використовувалася як огород. Коли була жива баба позивачок ОСОБА_5 , спорів щодо вказаної земельної ділянки не було, проте після смерті останньої почалися спори за землю, які неодноразово розглядала на засіданнях як Петрівської сільської ради, так і в подальшому Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області.

Крім того вказала, що в ОСОБА_7 ( а в подальшому у Вишневій) сільській раді в погосподарських книгах вказувався увесь масив земельних ділянок, що рахувалися за певною особою, хоч і розташування цих земельних ділянок було у різних місцях. Тому і за нині померлою ОСОБА_4 , яка є бабусею позивачок рахувалося 0,53 га, але ця земля частково була під домогосподарством по АДРЕСА_1 , а частково в іншому місці.

Представник відповідача - Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Бибик В.В. позовні вимоги не визнав, прохав відмовити у іх задоволенні за безпідставністю.

Cвідок ОСОБА_8 пояснила суду, що працювала землевпорядником в Петрівській сільській раді Хорольського району. Добре пам`ятає спір між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з приводу земельної ділянки. Вказала, що спірна земельна ділянка хоч і знаходиться поряд із господарством Ботченків, проте нею користувалися ОСОБА_9 , це підтверджувалося показаннями мешканців села, які на засіданні комісії із земельних питань пояснювали, що Гапоченки цю землю купили із будинком, тому на засіданні комісії були прийнято рішення, яким визнано власність на цю земельну ділянку за ОСОБА_9 . Підтвердила, що згідно погосподарських книг по с. Єньки, навпроти прізвища мешканця зазначалося наявна у нього в користуванні загальна площа земельних ділянок, проте реєстр цих ділянок по сільській раді не вівся. Де саме і яка земельна ділянка знаходиться також не видно із земельно-шнурових книг.

Заслухавши представників сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, в тому числі і витребувані у сторін, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом 17 листопада 2017 року в с. Єньки Хорольського району Полтавської області комісією з регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища проведено засідання, на якому розглядався спір з приводу належності земельної ділянки жительки с. Єньки ОСОБА_4 чи жителю м. Хорол ОСОБА_11 .

На вказаному засіданні розглянулася заява ОСОБА_4 з приводу того що ОСОБА_11 не повертає їй земельну ділянку орієнтовною площею 0,12 га, що належала до будинку, який вона придбала. Були заслухані свідки, які підтвердили факт придбання цієї земельної ділянки як прибавки до будинку, який купила ОСОБА_4 .

На підставі вказаних пояснень комісією було прийнято рішення про рекомендацію передачі земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га у власність ОСОБА_4

20 грудня 2017 року на 20 сесії 7 скликання Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області «Про розгляд заяви ОСОБА_4 » прийнято рішення № 272-20/2017 про виділення у власність ОСОБА_4 спірну земельну ділянку орієнтовною площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (біля присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 ) в межах села Єньки Хорольського району. Також вирішено, що після виготовлення генеральних планів населених пунктів по Петрівській сільській раді Хорольського району Полтавської області надати дозвіл ОСОБА_4 на виготовлення землевпорядної документації для передачі у власність земельної ділянки.

Норми матеріального права в цій справі суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

За змістом статті 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Положеннями частини третьої статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом частин першої - третьої та п`ятої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч.2 ст. 78, ч.1,2,3 ст.116 ЗК від 25 жовтня 2001 року N 2768-III (далі ЗК України 2001 року) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до чинних на час виникнення спірних правовідносин норм ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Надалі, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до п.п. б) ч.1 ст.121 ЗК України 2001 року громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Водночас згідно із приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у статті 126 ЗК України.

За змістом пп. б) ч.1 ст.211 ЗК України 2001 року, ст. 531 КУпАП, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» про самовільне зайняття земельної ділянки свідчить вчинення особою будь-якої дії, спрямованої на фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дії, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.152 ЗК України 2001 року держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним, а визнаватися незаконним та скасовуватися правовий акт органу влади чи місцевого самоврядування може лише за позовом власника майна у випадку невідповідності закону чи порушення прав власника (ст. 393 ЦК України).

Виходячи з наведеного, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 не зверталася до органу місцевого самоврядування із заявою про передачу у власність їй земельної ділянки для приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян чи одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, чи одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

В даному випадку, з урахуванням того, що ОСОБА_4 не мала юридичного статусу користувача спірної земельної ділянки, їй ця ділянка у власність могла бути виділена в порядку одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, чи одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації.

Обидва ці варіанти передбачають застосування ч.6 ст. 118 ЗК України визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Отже, виходячи з норм земельного законодавства, які встановлюють механізм та процедуру звернення осіб до органів місцевого самоврядування з питань надання у власність земельних ділянок, вбачається, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність. Саме по собі отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Як вбачається із оскарженого рішення від 20.12.2017 № 272-20/2017, Петрівська сільська рада Хорольського району Полтавської області прийняла рішення про виділення у власність ОСОБА_4 спірної земельної ділянки без проведеня вищезазначений стадій проходження цього питання, тим самим грубо порушивши вимоги ч.6 ст. 118 ЗК України, тому вказане рішення підлягає скасування у зв`язку з невідповідністю його вимогам закону.

Суд зазначає, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є належними позивачами по даній справи, так як вони є спадкоємцями житлового будинку із господарськими спорудами, що розташовані на земельній ділянці площею 0,53 га, яка на підставі рішення Петрівської сільської ради народних депутатів Хорольського району Полтавської області від 19 травня 1994 року № 12 передана безоплатно у приватну власність в порядку приватизації бабі позивачок ОСОБА_5 ..

Розподіл судових витрат по справі.

Позивачами при зверненні до суду сплачено судовий збір по 840 грн 80 коп кожним, тому цей судовий збір підлягає стягненню із відповідачів на користь позивачів в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_1 про скасування рішення 20 сесії 7 скликання Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 20 грудня 2017 року № 272-20/2017 про виділення у власність земельної ділянки, задовольнити повністю.

Скасувати рішення 20 сесії сільської ради 7 скликання Петрівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 20 грудня 2017 року № 272-20/2017 про виділення у власність ОСОБА_4 спірної земельної ділянки орієнтовною площею 0.12 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 420 грн 40 коп судового збору.

Стягнути з Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 420 грн 40 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення шляхом подачі відповідної заяви до Полтавського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде виготовлено протягом десяти днів з дати проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . уродженка с. Єньки, Хорольського р-ну, Полтавської обл., адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Єньки, Хорольського р-ну, Полтавської обл., адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивачів: адвокат Третяк Катерина Павлівна, (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 18 квітня 2018 р. №32139), юридична адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач 1 : Хорольська міська рада Лубенського району Полтавської області, місце знаходження: 37800, Полтавська обл., Лубенський р-н, м. Хорол, вул. 1 Травня, 4, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 22528612.

Відповідач 2: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник відповідача 2: адвокат Чубенко Жанна Анатоліївна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 25.06.2014 р. №1414), юридична адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду виготовлено 28.04.2023.

Головуючий