РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року

м. Рівне

Справа № 559/2178/20

Провадження № 22-ц/4815/1144/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог на предмет спору,

на стороні відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мороз Людмили Святославівни на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 липня 2023 року (ухвалене у складі судді Жуковської О.Ю.; повний текст рішення виготовлено 31.07.2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про визнання права власності на частку в будинку,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про визнання права власності на частку в будинку.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно договору купівлі-продажу від 20.06.1989 року її дочка ОСОБА_4 (прізвище на ОСОБА_5 змінено ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з одруженням) придбала у ОСОБА_6 , жительки с. Варковичі Дубнівського району, яка діяла на підставі рішення зборів уповноважених колгоспу ім. Паризької комуни №2 від 26.05.1989 у власність житловий будинок з надвірними будівлями в с. Зелений Гай Дубенського району Рівненської області і розташований на земельній ділянці, закріпленій за колгоспом ім. Паризької комуни.

Рішенням виконкому Варковицької сільської ради від 18.11.1997 ОСОБА_4 надано дозвіл на перебудову старого будинку в АДРЕСА_1 на новий будинок на старому місці.

У подальшому ОСОБА_4 розробила Генеральний план забудови земельної ділянки індивідуального будівництва, виготовляла документи по проведенню світла до будинку.

Вказаний будинок позивачка будували з чоловіком та сім`єю дочки упродовж багатьох років за їх спільні кошти та спільною працею.

Після смерті чоловіка ОСОБА_7 02.09.2014 року позивачка зі своєю дочкою знайшли у його кімнаті документи: копію виписки з протоколу сесії Варковицької сільської ради від 17.03.1998, відповідно до якого сесія сільської ради, на підставі заяви ОСОБА_4 , надала дозвіл ОСОБА_4 подарувати незавершене будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_2 (своєму брату), а останній прийняв в дар вказане будівництво; копію Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 15.10.1999 на підставі рішення виконкому Варковицької сільської ради від 05.10.1999, в якому зазначено, що будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 .

На вказаному правовстановлюючому документі директором Державного комунального малого підприємства „АРХІТЕКТОР Л.Ф. Мосійчуком 01.11.1999 зроблено відповідний реєстраційний напис в реєстрову книгу №1 за реєстровим №55-55; копію Державного акту на право приватної власності на землю на ОСОБА_2 .

У 2015 році її дочка ОСОБА_3 зверталася до ОСОБА_2 , Варковицької сільської ради, третя особа КП Архітектор" про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним Свідоцтва про право власності на майно та скасування його реєстраційного напису, визнання права власності на майно, але зрештою право власності на будинок залишилось зареєстрованим за сином ОСОБА_2 .

Просила суд визнати будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як майно, яке набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину даного будинку.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про визнання права власності на частку в будинку відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що хоча позивачка і має право на частку у спірному будинковолодінні, проте нею пропущено трьохрічний строк позовної давності про застосування якого заявлено стороною в справі.

Власником спірного будинку з 01.11.1999 року став відповідач ОСОБА_2 і його матір про це не могла не знати, живучи в тому ж будинку.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, представник ОСОБА_1 адвокат Мороз Людмила Святославівна оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що місцевий суд, відмовляючи у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності, одночасно вказує, що будинок був зведений усіма членами сім`ї ОСОБА_8 , окремі члени якої могли б розраховувати на це майно як спільне сумісне.

Суд чітко не зазначив чи є обґрунтованими позовні вимоги та чи має позивач право на 1/2 частку у вказаному будинку.

Вказує, що позивачка проживає у спірному будинку з 1997 року. Будинок будувався спільно з чоловіком та сім`єю доньки ОСОБА_3 .

Про порушення своїх прав дізналася 04 жовтня 2020 року, коли син почав виселяти її з будинку, а тому строк звернення до суду не пропущений.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з"явилися. Вони належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Просять про розгляд справи за їх відсутності. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 20.06.1989 року ОСОБА_4 (прізвище на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 змінено у зв`язку з одруженням) придбала у ОСОБА_6 , жительки с. Варковичі Дубнівського району, яка діяла на підставі рішення зборів уповноважених колгоспу ім. Паризької комуни №2 від 26.05.1989, у власність житловий будинок з надвірними будівлями в с.Зелений Гай Дубенського району Рівненської області і розташований на земельній ділянці, закріпленій за колгоспом ім. Паризької комуни, посвідчений 27.06.1989 секретарем виконавчого комітету Норовичук К.П. сільської ради народних депутатів Дубнівського району Рівненської області та зареєстрований у виконкомі сільської ради народних депутатів за місцем знаходження цього будинку за АДРЕСА_2 (а.с.12 т.1).

ОСОБА_4 розробила генеральний план забудови земельної ділянки індивідуального будівництва, виготовила документи по проведенню світла до будинку від 22.01.1990 (а.с.18-20 т.1).

Рішенням виконкому Варковицької сільської ради від 18.11.1997 ОСОБА_4 надано дозвіл на перебудову старого будинку в АДРЕСА_1 на новий будинок на старому місці (а.с.14).

Згідно виписки з протоколу сесії Варковицька сільська рада 17.03.1998 розглянула заяву ОСОБА_4 та вирішила надати дозвіл ОСОБА_4 подарувати незавершене будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 прийняти в дар незавершене будівництво (а.с.15 т.1).

Згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 15.10.1999 року на підставі рішення виконкому Варковицької сільської ради від 05.10.1999 року, будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 .

На вказаному правовстановлюючому документі директором Державного комунального малого підприємства „АРХІТЕКТОР Л.Ф. Мосійчуком 01.11.1999 зроблено відповідний реєстраційний напис в реєстрову книгу №1 за реєстровим №55-55 (а.с.16 т.1).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17 т.1).

У відповідності з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №226718478 від 04.10.2020, ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа 188,5 кв.м. Право власності зареєстровано 16.07.2018 (а.с.35-36 т.1).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14.02.2018 у справі №559/372/15-ц позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Варковицької сільської ради, третя особа КП "Архітектор" про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним Свідоцтва про право власності на майно та скасування його реєстраційного напису, визнання права власності на майно задоволено частково: визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_3 за захистом порушеного права та останній їх поновлено; визнано незаконним та скасовано рішення Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області від 05.10.1999 в частині оформлення права власності на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 ; визнано незаконним та скасовано рішення Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області від 06.04.1999 в частині передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 , площею 0,60 га; визнано недійсним Свідоцтво про право власності на житловий будинок, що в с. Зелений Гай Дубенського району Рівненської області, видане 15.10.1999 ОСОБА_2 та зобов`язано КП "Архітектор" скасувати реєстраційний напис, вчинений 01.11.1999 за реєстровим номером 55-55; визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.60 га, що в с. Зелений Гай Дубенського району Рівненської області, виданий ОСОБА_2 , та зареєстрований у книзі записів державних актів Варковицької сільської ради Дубенського району Рівненської області, а також скасовано його державну реєстрацію (а.с.21-23 т.1).

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 21.06.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено: рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 лютого 2018 року в частині задоволених вимог скасовано, визнано причини пропуску ОСОБА_3 строку звернення до суду не поважними і в їх поновлені останній відмовлено. ОСОБА_3 у задоволенні позову відмовлено за пропуском строку позовної давності (а.с.24-27 т.1).

Постановою Верховного Суду від 27.05.2020 рішення апеляційного суду від 21.06.2018 залишено без змін (а.с.28-34 т.1).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмовою у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

На момент закінчення будівництва будинку (1999 рік) та оформлення за ОСОБА_7 права власності на спірний будинок діяв ЦК Української РСР (1963 року).

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статей 71, 75 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено позовна давність, встановлюється в три роки і позовна давність застосовується судами незалежно від заяви сторін.

За змістом пункту 6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред`явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 1 січня 2004 року. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені ЦК УРСР 1963 року.

Статтею 80 ЦК УРСР встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови у позові.

Згідно зі статтею 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Аналогічним чином питання початку перебігу позовної давності визначені і в статті 261 ЦК України, згідно з якою перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Статтею 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує.

Це означає те, що власник зобов`язаний цікавитись майном, дбати про його стан, вчиняти дії, передбачені чинним законодавством, з метою оформлення права власності.

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 30 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше (висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-2469цс16).

Після закінчення будівництва будинку (1999 рік) і до звернення позивачки до суду з цим позовом (жовтень 2020 року), пройшов 21 рік.

Зазначене дає підстави вважати, що позивачка мала об`єктивну можливість знати про обставини можливого порушення її прав.

Доводи апеляційної скарги про початок перебігу строку позовної давності з 04 жовтня 2020 року не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 знала про спір за вказане нерухоме майно між своїми дітьми - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та була допитана як свідок у справі №559/372/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на це ж нерухоме майно, де судами досліджувались правовстановлюючі документи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

За наведеного, з огляду на презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, ОСОБА_1 не довела, що про порушення своїх прав вона дізналася, як зазначено нею у апеляційній скарзі з 04 жовтня 2020 року, а тому рішення суду першої інстанції про відмову у позові за пропуском строку позовної давності є законним та обгрунтованим.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мороз Людмили Святославівни залишити без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24 липня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий суддя Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.