ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/30/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Боклач А.Є., заявника ОСОБА_1 , представника заявника - адвоката Мельника К.В., заінтересованої особи-2 ОСОБА_2 , розглянувши в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявлені вимоги мотивувала тим, що вона з 1997 по 2010 роки проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 в його квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_3 народила сина - ОСОБА_2 , відомості про батька якого записано відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за її вказівкою. Заявниця вказує, що за життя ОСОБА_4 визнавав себе батьком дитини, постійно надавав матеріальну допомогу на її утримання, брав участь у вихованні сина, що підтверджуються спільними фотографіями, а також можуть підтвердити свідки. Зазначає, що у 2010 році вони припинили спільне проживання і роз`їхалися, однак ОСОБА_4 продовжував спілкування з сином та надавав матеріальну допомогу на його виховання. 28 вересня 2011 року ОСОБА_4 вчинив заповіт на ОСОБА_2 на все майно, яке належатиме йому на день смерті. Однак, в заповіті відсутня вказівка на те, що ОСОБА_2 є сином заповідача - ОСОБА_4 .

Необхідність встановлення цього факту необхідна заявниці для оформлення сином спадщини за заповітом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , іншим спадкоємцем майна якого є його мати - ОСОБА_3 .

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2021 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Заявником усунуто недоліки відповідно до ухвали суду про залишення позову без руху.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 грудня 2022 року відкрито провадження у справі порядку окремого провадження, призначено справу до судового розгляду на 15 березня 2023 року, залучено до участі у справі як заінтересовану особу ОСОБА_2 , викликано у судове засідання як свідків: ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; витребувано у Одинадцятої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 664/2020, відкритої після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

05 червня 2023 року ОСОБА_3 подала відзив на заяву про встановлення факту батьківства, у якому підтвердила, що у період з 1997 року по 2010 рік заявник проживала з її покійним сином - ОСОБА_4 однією сім`єю в його квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Вказала, що за життя ОСОБА_4 визнавав себе батьком ОСОБА_2 , утримував, приймав участь у вихованні сина, вона як бабуся також приймала участь у вихованні ОСОБА_2 . У 2010 році заявник припинила спільне проживання з її сином, вони роз`їхалися, водночас ОСОБА_4 продовжував спілкування з сином та надавав матеріальну допомогу на його виховання. За час життя її син ОСОБА_4 не встиг встановити батьківство над ОСОБА_2 , але вчинив на його ім`я заповіт на все належне йому на день смерті майно.

Таким чином, заінтересована особа підтвердила, що факти зазначені у заяві про встановлення батьківства (спільне проживання, утримання, участь у вихованні), відповідають дійсності.

03 липня 2023 року від Одинадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2023 року витребувано у Акціонерного товариства «Укрпошта» інформацію грошові перекази, здійснені платником - ОСОБА_4 на адресу ОСОБА_1 протягом 2017-2018 років через відділення АТ «Укрпошта» № 205, яке знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 14.

Заслухавши пояснення заявника, його представника та заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, визнавши зібрані у справі докази достатніми для вирішення справи, судом встановлено таке.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києві від 14 січня 2004, його батьком вказано ОСОБА_8 , а матір`ю - ОСОБА_1 .

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 3 від 08 травня 2018 року вбачається, що відомості про батька ОСОБА_2 зазначено за вказівкою матері на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 03 серпня 2020 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №12727.

ОСОБА_4 заповів все належне йому майно ОСОБА_2 , що підтверджується копією заповіту від 28 вересня 2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванець О.О. за номером № 10-1262.

17 серпня 2020 року Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 , з якої слідує, що спадщину після його смерті прийняли мати померлого - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Допитаний як свідок ОСОБА_7 показав, що з ОСОБА_9 він знайомий з дитинства, з ОСОБА_10 десь з 1998 року, є хрещеним батьком ОСОБА_11 . Знає, що вони спочатку проживали на ОСОБА_12 , а потім переїхали на ОСОБА_13 , а всього вони проживали разом 10-15 років. Проживали разом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , сини ОСОБА_14 та ОСОБА_11 . Свідок зазначив, що ОСОБА_9 дуже добре ставився до сина, у його вихованні також брала участь бабуся - ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_5 у своїх показаннях пояснив, що є другом ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і був їх сусідом, знайомий з ОСОБА_9 дуже довго, вони виросли з ним в одному під`їзді, знає ОСОБА_11 змалку, ОСОБА_9 ставився до нього як до сина, був дуже чемний до нього, свідок вважає, що ОСОБА_11 є сином ОСОБА_4 . Свідок з ними разом гуляв на подвір`ї, ходили один до одного в гості, разом святкували. Бачив як ОСОБА_9 з ОСОБА_10 гуляли з ОСОБА_11 , разом із свідком вони їздили на рибалку по гриби, ОСОБА_9 постійно брав ОСОБА_11 з собою куди тільки можливо. Після переїзду ОСОБА_11 завжди приїжджав до тата на ОСОБА_13 і гуляв з братом ОСОБА_15 - це син сестри ОСОБА_9 . ОСОБА_9 також їздив до сина на ОСОБА_16 . Свідку відомо, що ОСОБА_9 матеріально підтримував ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_17 є другом батька ОСОБА_11 , пояснив, що вони разом виросли, знайомі з 1974 року, проживали у одному будинку, спілкувалися до самої його смерті. Показав, що ОСОБА_4 був хрещеним батьком дитини свідка, який народився у 1994 році. Він постійно приїжджав до свідка, постійно спілкувалися. ОСОБА_10 є однокласницею дружини свідка, вони теж спілкувалися. Свідок переїхав до квартири своєї дружини і почав проживати на ОСОБА_18 , 3, у цьому ж будинку проживала ОСОБА_10 , так ОСОБА_10 у 1995-1996 році і познайомилася із ОСОБА_9 . Потім вони почали проживати разом спочатку на АДРЕСА_2 , а потім на АДРЕСА_3 , у них народився ОСОБА_11 , поки ОСОБА_9 був живий з ОСОБА_11 вони були у дуже добрих відносинах. Батьки свідка проживали у місті Києві на просп. Оболонському і коли він приїжджав до них, бачив як ОСОБА_11 спілкувалися з бабусею, з тіткою, та з їх сином ОСОБА_15 . Зазначив, що ОСОБА_9 у шкільні роки та ОСОБА_11 виглядають на одне лице. Сумнівів щодо того, що ОСОБА_11 не є його сином свідок від ОСОБА_4 не чув, знає, що навіть старшого брата ОСОБА_11 - ОСОБА_19 вважав своїм сином, хоча він був йому не рідним сином. Чому ОСОБА_4 не реєстрував себе батьком йому не відомо, як і не знає, чому вони розійшлися з ОСОБА_10 . Знає, що ОСОБА_9 допомагав матеріально, переказував кошти ОСОБА_11 на навчання, вони разом ходили в магазини, купував йому речі.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

При цьому визначений у частини першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт батьківства.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц.

Згідно з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.

Як передбачено статтею 55 КЗпШ України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Частиною 1 ст. 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

За змістом ст. 53 КЗпШ України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Суд встановив, що внаслідок смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до положень статей 53 КЗпШ України, 130 СК України встановлення факту його батьківства відносно ОСОБА_2 , можливе за рішенням суду на підставі заяви матері дитини, яка не досягла повноліття - ОСОБА_1 , враховуючи, що запис про батька дитини вчинено за її заявою згідно з частиною першою статті 135 СК України.

З матеріалів справи, з показань свідків, пояснень заінтересованої особи, фотографій, долучених до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільно проживали та вели спільне господарство до народження дитини, померлий ОСОБА_4 визнавав своє батьківство щодо ОСОБА_2 , підтримував матеріально та доглядав за сином.

Таким чином, судом встановлено, що за життя померлий визнавав своє батьківство щодо ОСОБА_2 , вважав його своїм рідним сином та виховував його, тому суд вважає підтвердженим факт батьківства ОСОБА_4 щодо сина ОСОБА_2 .

Враховуючи, що встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення та підтверджується наявними у справі доказами у їх сукупності, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 4, 12-13, 78-81, 141, 259, 264, 265, 268, 315, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Києва, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва.

Заявник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Заінтересована особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_4 );

Заінтересована особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11 липня 2025 року.

Суддя Олександр ЯКУСИК