Справа № 333/1714/23
Провадження № 2/333/1547/23
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Кари Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

07.03.2023 року до суду надійшов позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 69 115 грн. 41 коп. та судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено наступне.

ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 29.03.2010 року.

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження (Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, з якими ознайомлено відповідача, копія наказу банку щодо затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг на момент підписання заяви додається до позовної заяви). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять Умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно з якими обслуговується відповідач. Заявою ОСОБА_1 підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідача, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України, згідно з якою особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Виконання відповідачем договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Отже, підписавши заяву, між сторонами, відповідно до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Позивач зазначає, що він свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно з п.п. 2.1.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Згідно з п. 2.1.1.12.7.2. договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно з п. 2.1.1.12.6.1. договору клієнта сплачує банку пеню в розмірі зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.11. договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржника зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесення коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 18.02.2023 року має заборгованість 69115,41 грн., з яких: 56 252 грн. 79 коп. заборгованість за тілом кредиту; 12 862 грн. 62 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 29.03.2010 року у розмірі 69 115 грн. 41 коп. станом на 18.02.2023 року, яка складається з наступного: 56 252 грн. 79 коп. заборгованість за тілом кредиту; 12 862 грн. 62 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом, та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалою суду від 08.03.2023 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

04.04.2023 року на адресу суду надійшов відзив. Заперечення ОСОБА_1 проти позову обґрунтовані таким. 29.03.2010 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідно до заяви, позичальник підтвердив, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за простроченими відсотками, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилається на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті, як невід`ємні частини спірного договору. Матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач, що відповідач ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк». Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі № 6-16 цс 15 і не спростовано наданими позивачем доказами і матеріалами справи. Умови та Правила надання банківських послуг, витяг з тарифів банку, додані позивачем до позовної заяви, не містять підпису відповідача, тому відсутні підстави вважати, що остання була ознайомлена із ними. Також, позивачем надано копію наявного паспорту споживчого кредиту від 01.07.2020 року. Як вбачається з огляду цього доказу, наданого позивачем, він є роздруківкою електронного документу. Підпис відповідача на цьому доказі не виконаний у письмовій формі. Позивачем не надано договору між банком (позивачем) і клієнтом (відповідачем) про використання удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП. Отже, наданий позивачем паспорт споживчого кредиту не може вважатися належним чином підписаним відповідачем та бути належним доказом по справі. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, або зміни зазначеного договору, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Крім того, паспорт споживчого кредиту надається перед укладенням кредитного договору, в той час як анкета-заява була підписана відповідачем 29.03.2010 року, а паспорт споживчого кредиту 01.07.2020 року. Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20, від 15.06.2022 року у справі № 313/181/21. В довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового кредиту» зазначено, що вона надана за договором SAMDN50OTC002955423, в той час, як позивач у своїх вимогах посилається на договір № б/н від 29.03.2010 року. Отже, анкета-заява та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового кредиту» не можуть вважатися одним документом. Довідка не підтверджує факт укладання договору про надання банківських послуг № б/н від 29.03.2010 року. Таким чином, відсотки за користування кредитом, комісії та неустойка до нарахування, сплати або стягнення банком в автоматичному порядку не підлягали, як такі, що не були обумовлені умовами анкети-заяви від 29.03.2010 року. Як вбачається з матеріалів справи, вимогами банку є стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.03.2010 року, на підтвердження укладення його позивачем було надано анкету-заяву від 29.03.2010 року, на підставі якої, згідно з позицією банку, було надано кредитні кошти. На підтвердження вказаних вимог, банком було надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, з якої встановлено, що кредит (встановлення кредитного ліміту) було надано 29.03.2010 року на картковий рахунок НОМЕР_1 і в подальшому кредитний ліміт за цим рахунком збільшувався 08.11.2010 року, 24.12.2010 року, 29.03.2011 року, 27.05.2011 року, 21.08.2011 року, 13.04.2012 року, 21.05.2012 року, 30.06.2015 року, 14.07.2015 року, 21.07.2017 року, 06.08.2018 року, 20.02.2020 року, 01.09.2021 року. Лише 26.12.2022 року кредитний ліміт за вказаним картковим рахунком зменшено до 0,00. Згідно з довідкою про надані кредитні картки, доданої позивачем до позову, вбачається що картка з номером НОМЕР_1 була надана відповідачу 29.03.2010 року з терміном дії до серпня 2013 року. При цьому відомості про дію вказаної кредитної картки до 26.12.2022 року в матеріалах справи відсутні. Натомість, згідно з довідкою про надані кредитні картки вбачається, що банком на підставі договору № б/н (без зазначення дати такого договору) надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 дата відкриття 29.03.2010 Термін дії 08/13; НОМЕР_2 дата відкриття 21.03.2011 Термін дії 12/14; НОМЕР_3 дата відкриття 11.04.2012 Термін дії 10/15; НОМЕР_4 дата відкриття 10.06.2013 Термін дії 02/17; НОМЕР_5 дата відкриття 08.12.2014 Термін дії 12/18; НОМЕР_6 дата відкриття 23.11.2016 Термін дії 07/20; НОМЕР_7 дата відкриття 01.07.2020 Термін дії 12/23. Вказана довідка про надані кредитні картки не містить посилання на анкету-заявку від 29.03.2010 року із зазначенням реквізитів такої анкети-заявки. Відповідно до даних виписки за 12.11.2010 року, 15.11.2010 року, 15.12.2010 року, 26.11.2012 року, 26.02.2013 року операції з погашення заборгованості за кредитом, отриманим за карткою НОМЕР_1 , здійснювались в межах договору SAMDN50OTC002955423. В довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового кредиту» зазначено, що вона також надана за договором SAMDN50OTC002955423. Згідно з даними виписки за 30.09.2013 року, 02.11.2013 року, 30.11.2013 року, 31.12.2013 року, 28.02.2014 року, 31.03.2014 року, 30.04.2014 року, 31.05.2014 року, 30.06.2014 року, 31.07.2014 року, 31.08.2014 року нарахування відсотків за наданий кредитний ліміт за карткою НОМЕР_4 здійснювалось за договором РВ.UА/1809/. В той же час, позивач у своїх вимогах та доданих до позову документах (довідках, виписці) посилається виключно на договір № б/н від 29.03.2010 року. Зазначене вказує на відсутність в матеріалах справи доказів, що підтверджують укладання між позивачем та відповідачем лише одного кредитного договору за період 2010-2023 роки. Отже, враховуючи, що з наданого банком первинного банківського документу не можливо встановити факт отримання грошових коштів саме на підставі кредитного договору, укладання якого шляхом приєднання відбулося на підставі анкети-заяви від 29.03.2010 року, можна зробити обґрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позову. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості відповідача за договором № б/н від 29.03.2010 року, де станом на 31.05.2015 року залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 11 464,00 грн.; станом на 31.05.2019 року залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 6 836 грн. 30 коп.; станом на 18.02.2023 року залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 56 252 грн. 79 коп. При цьому, у розрахунках неможливо встановити загальний розмір наданих відповідачу кредитних коштів банку. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» самостійно, без достатньої на те правої підстави, з посиланням на Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, здійснювалося погашення нарахованих позивачем відсотків за користування кредитними коштами за рахунок тіла кредиту, що не можна вважати фактично використаними кредитними коштами. Зазначене підтверджується даними банківської виписки по картковим рахункам відповідача, наданої Позивачем, наприклад, за 30.12.2011 року, 31.01.2012 року, 30.09.2013 року, 02.11.2013 року, 30.11.2013 року, 31.12.2013 року, 31.01.2014 року, 28.02.2014 року, 31.03.2014 року, 30.04.2014 року, 31.05.2014 року, 30.06.2014 року, 31.07.2014 року, 31.08.2014 року, 30.09.2014 року, 31.10.2014 року, 31.03.2015 року, 30.04.2015 року, 31.05.2015 року, 01.07.2015 року, 01.02.2016 року, 01.03.2016 року, 01.05.2017 року, 01.06.2017 року, 01.07.2017 року, 01.05.2022 року, 01.06.2022 року, 01.07.2022 року, 01.08.2022 року, 01.09.2022 року, 01.10.2022 року, 01.11.2022 року, 01.12.2022 року, 01.01.2023 року. Відповідно до банківської виписки по картковим рахункам відповідача, доданої позивачем до позову, з часу встановлення кредитного ліміту, наданого позивачем: загальні витрати відповідачем кредитних коштів (тіло кредиту) за період з 29.03.2010 року по 18.02.2023 року склали 911 289 грн. 67 коп.; з 29.03.2010 року по 31.05.2015 року за рахунок власних коштів відповідача було погашено заборгованість за тілом всіх кредитів на суму 125 522 грн. 66 коп.; з 01.06.2015 року по 31.05.2019 року за рахунок власних коштів відповідача було погашено заборгованість за тілом всіх кредитів на суму 247 850 грн. 32 коп.; з 01.06.2019 року по 18.02.2023 року за рахунок власних коштів відповідача було погашено заборгованість за тілом всіх кредитів на суму 523 879 грн. 04 коп.; з 29.03.2010 року по 18.02.2023 року за рахунок власних коштів відповідача загалом було погашено заборгованість за тілом всіх кредитів на суму 897 252 грн. 02 коп. Загальний залишок кредитних коштів, що підлягають погашенню банку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з боку відповідача за всіма картковими рахунками складає 14 037 грн. 65 коп. Отже, з урахуванням наданих доказів, у їх сукупності, обґрунтованим є висновку про не доведення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 56 252 грн. 79 коп., який був виданий на підставі анкети-заяви від 29.03.2010 року, оскільки загальна заборгованість за кредитними коштами за всіма картковими рахунками відповідача станом на час звернення позивача до суду з даним позовом, не досягає вказаної суми. Позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджуються та/або спростовуються матеріалами справи, не мають належних правових підстав, отже не підлягають задоволенню. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складає 10 000,00 грн. Підтверджуючи документи та розрахунки понесених витрат на правничу допомогу в подальшому будуть надані відповідачем за фактом надання правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

18.04.2023 року до суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало відповідь на відзив. Щодо форми кредитного договору. Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку, (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов). Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку. Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що, відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають Договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (п.п. 1.1.1.90, 2.1.1.11 Умов) ключем до карткового рахунку є пластикова картка (п. 1.1.1.62 Умов), яку отримала відповідач та мобільний телефон який вказала відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві. Стосовно підписання паспорта споживчого кредитування стилусом на планшеті. Підписання стилусом на планшеті регламентовано Постановою НБУ № 151 від 13.12.2019 року «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», відповідно до якої власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою, це цифровий власноручний підпис. Постановою у п. 6 передбачено, що цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису, а згідно з п. 7 використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом. Таким чином, власноручний підпис на планшеті є особливим видом власноручного підпису, внаслідок чого не може бути аналогом власноручного підпису, яким відповідно до визначення є електронний підпис, а тому для його вчинення не потрібна попередня згода щодо його використання. Щодо ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 29-03-2010 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки та особистим підписом засвідчив (ла), що «Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді...». Також до матеріалів позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана особисто відповідачем, з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Необхідно пояснити відносно номеру SAMDN50OTC002955423, він не є номером договору, а відноситься до технічної нумерації активу, використовується тільки у внутрішніх сервісах банку з метою ідентифікації зобов`язання. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Стосовно правомірності зміни кредитного ліміту. Умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. Стосовно отримання кредитної картки та користування кредитними коштами. Банк надав до суду виписку по картрахунку, яка є підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Щодо перевипуску кредитної картки. Згідно з п. 2.1.1.2.12 у разі закінчення строку дії карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії). Відповідач звернувся в банк з заявою про перевипуск карти, тобто надання карт з новим строком дії. Так, на підтвердження здійснення перевипуску карток було надано відповідну довідку про видані картки та виписку по рахунку. Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. Активація перевипущеної картки здійснюється за допомогою контактного телефону клієнта шляхом відправки коду авторизації на телефон клієнта, а відповідно карта не може бути активована без згоди/відома клієнта. Щодо наданого банком розрахунку заборгованості. Слід зауважити, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Із виписки вбачається, що відповідач знімала кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому її твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Щодо порядку погашення заборгованості. Відповідач посилається на введення в оману під час укладання договору не надаючи доказів про те, що саме не було до неї доведене, чим сам вводить суд у оману. Тут слід зауважити, що в договорі прописана валюта кредитування, відсоткова ставка, винагороди, розмір платежу, відповідальність, права та обов`язки сторін договору та багато іншого. Тобто, ознайомившись з умовами кредитування до підписання договору, звіривши їх із положеннями договору, позивач отримав повну інформацію про умови кредитування та й власноруч підписав кредитний договір/заяву на отримання кредиту. Банком не заявлено вимог про стягнення неустойки, а тому заперечення відповідача стосовно нарахування штрафу та пені не повинні прийматися судом до уваги. Стосовно строку дії договору та кредитної картки. Кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях ануітет, тощо. Але відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно з Умовами обслуговування банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Пам`ятці клієнта. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднані в одне ціле кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, кредитний договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані. Щодо посилань відповідача на компенсацію витрат на правову допомогу. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Так як, на даний час остаточний розрахунок та усі документи відсутні, то зазначене не підлягає обґрунтуванню.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав клопотання, в якому просить дану цивільну справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, свої інтереси в суді довірила представляти адвокату Колоянову В.А., який надав заяву про розгляд справи без його участі, в задоволені позову просить відмовити в повному обсязі з підстав, зазначених відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.03.2010 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримала кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідно до анкети-заяви ОСОБА_1 погодилась, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між нею та АТ КБ «Приватбанк» договір. Укладений між сторонами договір складається із анкети-заяви та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті www.privatbank.ua. За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Відповідач взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Витягу (а.с. 22).

Відповідно до наданого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунку станом на 18.02.2023 рік ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 69 115,41 грн., яка складається з наступного: 56 252 грн. 79 коп. заборгованість за тілом кредиту; 12 862 грн. 62 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» порушив питання про стягнення вказаної заборгованості.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин (29.03.2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (07.03.2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову (постанова № 342/180/17).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, а також строк та порядок повернення кредиту у визначеному розмірі та процентів за користування кредитом.

Положення ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачають, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» порушив в судовому порядку питання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, посилаючись на укладений з нею кредитний договір від 29.03.2010 року.

Позивач надав суду копію анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитних карток, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, виписку з рахунку, та розрахунок заборгованості. Проте, вказані документи не підтверджують погодження АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 істотних умов договору кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 .

Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» містять декілька пунктів по різним видам кредитних карт.

Анкета-заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» містить лише її анкетні дані. В графі «бажаного кредитного ліміту по платіжній карті «Універсальна»» відсутня інформація щодо розміру кредитного ліміту. В анкеті заяві було поставлено відмітку про бажання видати ОСОБА_1 картку «Універсальна». Водночас, згідно з витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт банком передбачалося можливість надання карток за різними видами: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «УніверсальнаContract», «УніверсальнаGold», що передбачають різні умови кредитування.

Відповідач ОСОБА_1 заперечує погодження з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» умов кредитування, в анкеті-заяві не був зазначений кредитний ліміт.

В постанові від 03.07.2019 року в справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Анкета-заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» містить лише її анкетні дані та не містить даних про умови кредитування щодо строків повернення кредиту, розміру процентної ставки та строків сплати процентів за користування кредитом.

03.07.2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Надана АТ КБ «ПРИВАТБАНК» довідка про видані кредитні картки, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, були сформовані працівниками АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та не містять підпису відповідача.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою-споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12.05.1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-XII).

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09.04.1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Паспорт споживчого кредиту від 01.07.2020 року також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування, оскільки у вказаному документі передбачено умови кредитування для кредитних карток «Універсальна», «Універсальна Gold», «Картка Platinum», «Картка МС World BlackEdition», «Картка Visa Signature», «Картка МС WorldElite», «Картка Visa Infinite», проте, з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися (а.с. 24-26).

Крім того, паспорт споживчого кредиту датований 01.07.2020 року, тобто через десять років після підписання ОСОБА_1 анкети-заяви від 29.03.2010 року.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20, викладено правову позицію, згідно з якою, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримала та користувалась наступними кредитним картками НОМЕР_1 дата відкриття 29.03.2010 Термін дії 08/13; НОМЕР_2 дата відкриття 21.03.2011 Термін дії 12/14; НОМЕР_3 дата відкриття 11.04.2012 Термін дії 10/15; НОМЕР_4 дата відкриття 10.06.2013 Термін дії 02/17; НОМЕР_5 дата відкриття 08.12.2014 Термін дії 12/18; НОМЕР_6 дата відкриття 23.11.2016 Термін дії 07/20; НОМЕР_7 дата відкриття 01.07.2020 Термін дії 12/23 (а.с. 21).

На доведення обставин, якими обґрунтовувались заявлені вимоги, банком було надано суду виписки по картковому рахунку на ім`я ОСОБА_1 .

Так, згідно з випискою за договором № б/н за період з 29.03.2010 року по 22.02.2023 року (а.с. 62-88) вбачається, що за вищевказаними картковими рахунками відповідачем проводилися операції як із зняття готівкових коштів з їх подальшим поверненням шляхом поповнення готівкою своєї картки через термінали самообслуговування, так розрахунок у магазинах, ресторанах, аптеках.

Зазначений письмовий доказ є належним та допустимим, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування та є тим первинним документом, який в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підтверджує ту чи іншу транзакцію.

Так, пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, застосування якого є обов`язковим при вирішенні спорів з побідними правовідносинами.

За вказаних обставин, висновки відповідача щодо відсутності кредитного ліміту в анкеті-заяві, є помилковими. Інших доказів на підтвердження заявлених АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позовних вимог матеріали справи не містять.

Банк зазначає, що за період 29.03.2010 року по 22.02.2023 року усього витрачено 967 332 грн. 12 коп., надійшло 898 216 грн. 71 коп. Розрахунок ОСОБА_1 полягає в тому, що нею витрачено 911 289 грн. 67 коп., а погашено 897 252 грн. 02 коп., тобто, залишок боргу складає 14 037 грн. 65 коп. При цьому, судом встановлено, що погашення нарахованих відсотків за користування кредитним коштами банком здійснювалось за рахунок тіла кредиту.

Також, контр розрахунку до суду відповідач не надала, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось.

Представник відповідача звернув увагу суду, що в позові та матеріалах справи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилається на декілька кредитних договорів, проте до матеріалів додано лише один від 29.03.2010 року.

Вивчивши матеріали справи, позивач дійсно посилається на різні номери договорів, у подальшому банк зазначає, що це є один договір, який продовжував свою дію, а банк проводив лише перевипуск карток за одним і тим же картковим рахунком.

Проте, розрахунок заборгованості також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування. При цьому, суд враховує, що розрахунок не містить даних про вид договору, реквізитів розрахункових рахунків чи виду та номеру платіжної картки, на якому (якій) виникла заборгованість. Розрахунок заборгованості не містить даних щодо посадових осіб, якими він сформований та не скріплений печаткою банку, а відтак, він не може бути належним та допустимим доказом у справі (а.с. 3-19).

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Частиною першою вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не було доведено погодження з ОСОБА_1 усіх істотних умов, а тому відсутні підстави вважати, що кредитний договір між сторонами був укладений. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтовані наявними договірними зобов`язаннями, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача тіла кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право заявити вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на підставі ст. 1212 ЦК України грошових коштів, які обліковуються ним як «тіло кредиту». Предметом доказування в такому спорі буде різниця між сумою коштів, які були витрачені відповідачем з карткового рахунку, та сумою коштів, на яку поповнений картковий рахунок.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором в зв`язку з його недоведеністю.

Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідач у відзиві на позов зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), які очікує понести в зв`язку із розглядом справи 10 000,00 грн., проте підтверджуючи документи та розрахунки понесених витрат на правничу допомогу будуть надані за фактом надання правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Враховуючи зазначене, суд питання щодо доцільності та розміру стягнення понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу буде вирішувати окремим процесуальним документом.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 жовтня 2023 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик