КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/5805/22 Головуючий у 1 інстанції: Тиха О.О.
Провадження № 22-ц/824/782/2023 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Матвієнко Ю.О., Крижанівської Г.В.,

секретар Шевченко Т.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В серпні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 07 листопада 2013 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач погодив, що підписана ним анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті, складає договір. Відповідно до розрахунку банку станом на 14 червня 2022 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 60702,66 грн., з яких: 47636,72 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 13065,94 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року в позові АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення вимог. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті. Відтак, сторони досягнули згоди щодо всіх умов кредитування. Із розрахунку заборгованості та виписки з рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитною карткою та частково погашав борг, що також не спростовано і самим відповідачем. На думку апелянта у суду були відсутні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 07 листопада 2013 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої погодив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», складає між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір (а.с. 33).

Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку станом на 14 червня 2022 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 60702,66 грн., з яких: 47636,72 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 13065,94 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 11-30).

АТ КБ «ПриватБанк» порушило в судовому порядку питання про стягнення вказаної заборгованості.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, розмір процентної ставки за користування кредитом, а також строк та порядок повернення кредиту у визначеному розмірі та сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

АТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на укладення з ним кредитного договору від 07 листопада 2013 року, згідно якого він отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Разом з тим, АТ КБ «Приватбанк» не надало суду доказів того, що з ОСОБА_1 було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, а тому відсутні підстави вважати, що кредитний договір між сторонами був укладений.

Позивач надав суду копію анкети-заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», довідку про зміну умов кредитування, довідку про видачу кредитних карток, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, виписку з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 та розрахунок заборгованості.

Проте надані документи не підтверджують погодження АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 істотних умов договору кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 .

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 заперечував погодження з АТ КБ «Приватбанк» умов кредитування.

В постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Анкета-заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» містить лише його анкетні дані та не містить даних про умови кредитування щодо строків повернення кредиту, розміру процентної ставки та строків сплати процентів за користування кредитом. В графі «бажаний кредитний ліміт по карті Універсальна/Gold» зазначено «0,0 грн.».

В анкеті-заяві також не зазначено яку саме картку просив видати відповідач ОСОБА_1 . Наданий позивачем розрахунок заборгованості та виписка з рахунку також не є документами, які підтверджують погодження сторонами умов кредитування.

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Частиною 1 вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» обґрунтовані наявними договірними зобов`язаннями із ОСОБА_1 , а до позовної заяви не долучено належних та допустимих доказів погодження з ним всіх істотних умов договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові АТ КБ «Приватбанк».

За умови надання доказів отримання відповідачем кредитної картки та отримання ним коштів, АТ КБ «Приватбанк» має право заявити вимоги про стягнення з нього різниці між сумою коштів, які були витрачені з карткового рахунку, та сумою коштів, на яку поповнений картковий рахунок на підставі ст.1212 ЦК України.

Разом з тим, таких вимог АТ КБ «Приватбанк» не заявляв.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Матвієнко Ю.О.

Крижанівська Г.В.