Справа №295/5107/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої - судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря - Кирийчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Житомирська міська рада, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року заявник звернувся до суду з указаною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_2 , який був реєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому квартиру, де він мав місце реєстрації. Померлим не було складено заповіту та інших спадкоємців немає. На звернення заявника нотаріусом відмовлено у видачі йому свідоцтва про праву на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження факту його постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті, що перешкоджає йому в оформленні спадкових прав на майно.

Тому завник просить встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 16.03.2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а. с. 8).

Як убачається з копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 16.03.2023 року та серії НОМЕР_3 від 16.03.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідними братами, оскільки мають спільних батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що також зазначено в повних витягах із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 05.12.2022 року (а. с. 6, 7, 49-52).

Згідно довідки Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради № 80/01-16 від 05.12.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_1 з 20.03.2010 року та був знятий з реєстрації місця проживання 09.10.2013 року в зв`язку зі смертю (а. с. 10).

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 18.01.2012 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.04.2023 року (а. с. 11).

Заявник зареєстрованим/знятим із реєстрації не значиться згідно інформації ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області від 25.05.2023 року (а. с. 33).

На звернення заявника щодо прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 від 12.12.2022 року постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Мокрецької О.О. від 17.02.2023 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність відповідних документів, які підтверджують постійне проживання заявника з померлим ОСОБА_2 (а. с. 9). У спадковій справі № 41/2022 після померлого ОСОБА_2 відомості про інших спадкоємців відсутні.

Факт постійного проживання заявника разом із спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які надали показання про те, що їм відомо було про спільне проживання братів за вказаною адресою. Їхні показання узгоджуються між собою та не суперечать письмовим доказам, через що показання свідків суд приймає до уваги, вважаючи їх достовірними й правдивими.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Положеннями ст. ст. 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/6 (далі - Порядок) видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 3, п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення вказаного факту заявнику потрібно для оформлення спадкових своїх прав після смерті його рідного брата ОСОБА_2 . За таких обставин оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту постійного проживання заявника разом із спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини і цей факт підтверджується дослідженими судом доказами, тому вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 89, 258-265, 293, 315, 316, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Заінтересована особа: Житомирська міська рада (адреса: м. Житомир, майд. С. П. Корольова, 4/2, ).

Суддя Л.М. Семенцова