Справа № 541/463/23
Номер провадження 2/541/288/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 березня 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Третяка О. Г.,

за участю секретаря судового засідання Олешко Н. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката Чернюка В. Д.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи - Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особи - Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він є батьком а відповідачка матір`ю малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини НОМЕР_1 . Сторони припинили шлюбні відносини і проживають окремо. На даний час відповідачка перестала проявляти належну турботу про дитину, ставилася до неї байдуже, постійно залишала дитину на тривалий час на бабусю дитини, або свого чоловіка. Відповідачка перестала доглядати дитину, готувати їй їжу, прати одяг, піклуватися про стан її здоров`я, застосовувала фізичне покарання до дитини. Таким чином ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідачка притягувалася до кримінальної відповідальності, має борги перед банками, відповідачка не має постійної робити та заробітку. Позивач опікується донькою, ним створено всі належні умови для виховання та розвитку дитини, має постійну роботу, матеріально забезпечений, веде здоровий спосіб життя, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

Позивач просить ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Миргород Полтавської області разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав вимоги, викладені в позовній заяві. Не перешкоджає матері дитини в спілкуванні з донькою.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Чернюк В.Д. підтримав повністю позовні вимоги позивача. Пояснив, що дитині буде краще з батьком, а ніж з матір`ю, яка не приймає ніякої участі у житті дитини.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги позивача визнала і не заперечувала проти їх задоволення. Пояснила, що з донькою бачиться, але будь-якої допомоги не надає, бо не працює і не має можливості матеріально допомагати.

В судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_3 позов підтримав і пояснив, що 27.03.2023 року було складено висновок про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Проведеною перевіркою умов проживання дитини за місцем проживання батька встановлено, що дитина цілком забезпечена умовами проживання та розвитку. З батьками дитини проведено бесіди.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є колишнім чоловіком відповідачки. Шлюб розірвано в 2020 році. Від шлюбу мають 2-х дітей. Діти проживають з ним, бо відповідачка не займається їх вихованням. Відповідачка не працює, має борги перед банками. Гроші витрачала тільки на себе, з дітьми не спілкується.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступне. ОСОБА_1 є батьком а відповідачка матір`ю малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини НОМЕР_1 (а.с.4). Сторони припинили шлюбні відносини і проживають окремо. На даний час відповідачка перестала проявляти належну турботу про дитину. Відповідачка перестала доглядати дитину, готувати їй їжу, прати одяг, піклуватися про стан її здоров`я. Дані обставини визнаються сторонами по справі. Відповідачка має заборгованість перед банками через невиконання умов кредитних договорів (а.с.7-9). 23 липня 2019 року ОСОБА_2 була засуджена Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (а.с.30). Відповідачка не працює, не має постійного доходу. Позивач опікується донькою, ним створено всі належні умови для виховання та розвитку дитини, має постійну роботу, матеріально забезпечений, веде здоровий спосіб життя, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває (а.с. 17, 18).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було надано виконавчим комітетом Миргородської міської ради Полтавської області від 27.03.2023 року місцем, рекомендовано проживання разом з батьком.

Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Крім того, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 займається вихованням малолітньої дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої дитини з батьком, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме його розвитку як психологічному так і фізичному.

За таких підстав позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особи - Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Миргород Полтавської області разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_2 ).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 31.03.2023 року.

Суддя: О. Г. Третяк