Справа № 226/229/23

ЄУН № 226/229/23
Провадження № 2/226/39/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

за участю секретаря Чередниченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Мирнограді справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся з позовом до відповідача Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 26.08.2021 року по 24.02.2022 року він працював на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» в якості гірника очисного забою підземного 5 розряду з повним робочим днем у шахті. 24.02.2022 року його було звільнено за ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням адміністрацією підприємства законодавства про працю та умов колективного договору, а саме несвоєчасною виплатою заробітної плати, з виплатою вихідної допомоги. Заяву про звільнення він надіслав на адресу відповідача 17.02.2022, яка була отримана 21.02.2022 року. В заяві про звільнення він просив відповідача, крім звільнення за ст.38 ч.3 КЗпП України, провести з ним остаточний розрахунок, видати належно оформлену трудову книжку та довідку про заборгованість з заробітної плати на момент звільнення. Відповідач в порушення вимог трудового законодавства до теперішнього часу не провів з ним остаточний розрахунок. Оскільки відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, то порушив вимоги ст.ст.47, 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, відповідач повинен виплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки відповідача заборгованість по заробітній платі складає 113189,55 грн. та його середньоденний заробіток складає 1561,20 гривень. Враховуючи те, що в заяві про звільнення позивач просив провести з ним остаточний розрахунок, відповідальність, яка передбачена ст. 117 КЗпП України, починає перебіг саме з 25.02.2022 року. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 13.03.2023 року складає 421524,00 гривень, із розрахунку 1561,20х270, де 1561,20 середньоденний заробіток, визначений відповідачем, 270 кількість прострочених днів за період з 25.02.2022 року по 13.03.2023. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 113189,55 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.02.2022 року по день ухвалення судового рішення, який станом на 13.03.2023 року складає 421524,00 грн. (а.с. 2-3, 30-31).

Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив, в якому зазначив, що позивач працював на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» гірничим робітником очисного забою дільниці з видобутку вугілля № 7 за основним місцем працевлаштування з 26 серпня 2021 року. 24 лютого 2022 року згідно з наказом № 32-к ОСОБА_1 було звільнено за статтею 38 частиною 3 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням адміністрацією підприємства законодавства про працю та умов колективного договору несвоєчасна виплата заробітної плати, з виплатою вихідної допомоги з 24.02.2022 року. У позовній заяві позивач стверджує, що в заяві про звільнення від 17.02.2022 він просив відповідача крім звільнення, провести з ним остаточний розрахунок, видати належно оформлену трудову книжку та довідку про заборгованість із заробітної плати на момент звільнення. Проте з вимогою стосовно надання довідки про заборгованість із заробітної плати ОСОБА_1 до підприємства не звертався. До відзиву відповідач надає належним чином завірену копію заяви про звільнення ОСОБА_1 , яка була відправлена поштою на юридичну адресу ДП «Селидіввугілля» і яка відрізняється від тієї, що мається в матеріалах справи. Крім того, заява про звільнення позивачем була відправлена 17.02.2022, проте обхідний лист до розрахункового відділу ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська», який необхідно здати звільненому працівнику в день звільнення, було надано лише 05.01.2023 року. З цієї дати Відповідачем й було нараховано: - компенсацію за невикористану відпустку при звільненні 34503,68 грн., - вихідну допомогу в розмірі 3-х місячного середнього заробітку у відповідності зі статтею 44 КЗпП України 96013,80 грн. Того ж дня, 05.01.2023 ОСОБА_1 у відділі кадрів було отримано трудову книжку, про що зроблено запис у Книзі отримання трудової книжки. Згідно довідки про нараховану та сплачену заробітну плату № 22/02р від 27.02.2023 заборгованість по заробітній платі позивачу за лютий 2022 року складає 7902,48 грн, за березень 2022 року 220,50 грн, за січень 2023 року 105066,57 грн. Причиною неможливості своєчасно та в повному обсязі провести розрахунок з позивачем стало важке фінансове становище підприємства, а після 24 лютого 2022 року військова агресія Російської Федерації проти України. ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», на якому працював позивач, знаходиться на території, де проводяться активні бойові дії. Так згідно з Переліком територіальних громад, які розташовані в районі ведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, затвердженим наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 року № 309, Селидівська та Новогродівська міські територіальні громади Донецької області розташовані в районі ведення воєнних (бойових) дій. З метою забезпечення безпеки життя і здоров`я працівники вимушені евакуюватися в більш небезпечні місця як на території держави, так і за її межами. Зменшився обсяг видобутку вугілля, часті перебої з електропостачанням через руйнування енергетичної інфраструктури країною-агресором. У відсутність електрики, із зрозумілих причин, робота підприємства повністю припиняється, видобуток не ведеться взагалі, відповідно, за-за відсутності товару, яке виробляє підприємство, у останнього відсутні кошти та можливість виконувати свої зобов`язання, у тому числі, з виплати заробітної плати та інших виплат своїм працівникам. 28 лютого 2022 року Торгово-промислова палата України листом № 2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Розрахунок з позивачем проводився частинами 08.04.2022, 13.05.2022, 20.05.2022, 03.06.2022, 06.06.2022, 19.01.2023. Станом на день підготовки відзиву сума заборгованості по заробітній платі перед позивачем складає 113189,55 грн. Оцінюючи позов у 100 000 грн., позивачем не надано його розрахунку та не визначено виду сум, що стягуються. Позивачем не подано доказів позову, що мають відповідати вимогам про належність, допустимість, достовірність, достатність (статті 77-79 ЦПК України), не зазначено, що вчинено дії на їх отримання або наявність підстав звільнення від доказування. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.02.2022 по день ухвалення судового рішення, то зазначили, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) дійшла таких висновків: встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. […] оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач (п.п. 81, 86). […] зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Велика Палата Верховного Суду погоджується з таким висновком у тому, що суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Просять суд при винесенні рішення врахувати висновки Верховного Суду, врахувати військовий стан у державі та перебування підприємства в районі ведення бойових дій, що вплинуло на його діяльність та відмовити у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.02.2022 року по день ухвалення судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач працював у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» гірничим робітником очисного забою дільниці з видобутку вугілля № 7 за основним місцем працевлаштування з 26 серпня 2021 року та наказом № 32-к його було звільнено за статтею 38 частиною 3 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням адміністрацією підприємства законодавства про працю та умов колективного договору несвоєчасна виплата заробітної плати, з виплатою вихідної допомоги з 24.02.2022 року (а.с. 8-9, 22-зворотня сторона, 23).

Згідно табелю обліку ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», ОСОБА_1 у день звільнення не працював, перебував на лікарняному з 18.02.2022 року по 24.02.2022 року включно (а.с.24).

Згідно книги отримання трудової книжки ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», ОСОБА_1 отримав трудову книжку 05.01.2023 року (а.с.24-26).

Згідно довідки ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» від 27.02.2023, заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем станом на 27.02.2023 року становить 113189,55 грн. (а.с.26-зворотня сторона-27).

Середньоденна заробітна плата позивача становить 1561,20 грн. (а.с.27).

Повний остаточний розрахунок заборгованості по заробітній платі відповідачем з позивачем не проведений, що визнається сторонами.

Згідно заяви позивача про звільнення від 17.02.2022 року, в ній викладено вимогу про проведення остаточного розрахунку при звільненні перед ним в строки, передбачені ст.116 КЗпП України (а.с.22-зворотня сторона).

Відповідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, оскільки відповідачем повний розрахунок з позивачем станом на дату ухвалення судового рішення не проведено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 113189,55 грн.

Судом встановлено, що в день звільнення позивач не працював, але звернувся з вимогою до відповідача про проведення з ним повного розрахунку, яка зазначена в заяві про звільнення та яку отримано відповідачем 21.02.2022 року.

Враховуючи, що позивач у день звільнення не працював, але звернувся з вимогою про проведення з ним повного розрахунку та відповідачем повний розрахунок з позивачем при звільненні не було проведено, чим порушені вимоги, передбачені ст.116 КЗпП України, тому відповідно до ст.ст.116, 117 КЗпП України за період з 25.02.2022 по 26.04.2023 середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні складає 477727,20 грн. із розрахунку: 1561,20 грн. х 306 робочих днів за період з 25.02.2022 по 26.04.2023.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Тому, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року по справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), приймаючи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум (яка складає 113189,55 грн.), період затримки виплати цієї заборгованості, дії позивача і відповідача та інші обставини справи, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат за період з 25.02.2022 по 26.04.2023 в сумі 100000,00 грн.

Суд не приймає доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволенню позову, зазначені у відзиві, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1073,60 грн.

Крім того, оскільки судом стягнуто з відповідача на користь позивача загалом 213189,55 грн., з яких 113189,55 грн. - заборгованість по заробітній платі (позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду) та 100000 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що складає ціну позову станом на день ухвалення судом рішення, та позивачем при поданні позовної заяви судовий збір сплачено частково у розмірі 1073,60 грн., тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1058,30 грн. (2131,90 грн. 1073,60 грн. = 1058,30 грн.).

На підставі ст.ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , до Державного підприємства «Селидіввугілля», , місцезнаходження: 85401, м.Селидове Донецької області, вул. Карла Маркса, буд.41, про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі після утримання податків та інших обов`язкових платежів у сумі 113189 (сто тринадцять тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн. 55 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні без утримання податків та інших обов`язкових платежів за період з 25.02.2022 по 26.04.2023 року у розмірі 100000 (сто тисяч) грн., судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» на користь держави судовий збір в розмірі 1058 (одна тисяча п`ятдесят вісім) грн. 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.04.2023 року.

Суддя О.А.Рибкін