РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року

м. Рівне

Справа № 571/2055/21

Провадження № 22-ц/4815/40/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Мороз А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерного товариства "Українська залізниця" філії "Центр

управління промисловістю" Виробничого підрозділу

"Томашгородський кар`єр",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 травня 2022 року (ухвалене у складі судді Верзун О.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" філії "Центр управління промисловістю" Виробничого підрозділу "Томашгородський кар`єр" про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, допущення до роботи та виплати середнього заробітку,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Рокитнівського районного суду Рівненської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" філії "Центр управління промисловістю" Виробничого підрозділу "Томашгородський кар`єр" про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, допущення до роботи та виплати середнього заробітку.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 08.12.2021 року він відсторонений від роботи економіста 1-ї категорії Акціонерного товариства "Українська залізниця" філії "Центр управління промисловістю" Виробничого підрозділу "Томашгородський кар`єр" на підставі наказу № 197 від 08.12.2021 року "Про відсторонення від роботи" Акціонерного товариства "Українська залізниця" філії "Центр управління промисловістю" Виробничого підрозділу "Томашгородський кар`єр".

У своєму відстороненні вбачає дискримінацію за станом здоров`я.

Процедура відсторонення відбулася з порушенням ст. 46 КЗпП України, яка не містить імперативну норму про відсторонення, а є бланкетною, тому не може бути самостійною і достатньою підставою для відсторонення.

Згідно статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Щеплення проти COVID-19 за вказаною статею не є обов`язковими.

Згідно положень вищевказаного Закону, ухвалення рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень на відповідних територіях віднесено до виключної компетенції головного державного санітарного лікаря України, головного державного санітарного лікаря Автономної Республіки Крим, а також головних державних санітарних лікарів областей, міст Києва та Севастополя та за умови наявності відповідних епідемічних показань.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 зі змінами, внесеними наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.11.2021 № 2393 (в подальшому Наказ зі змінами) затверджено "Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням".

Сам Наказ зі змінами не містить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом, а лише затверджує "Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням".

З прийняттям відповідного Наказу зі змінами правове регулювання та визначення тих профілактичних щеплень, які є обов`язковими не змінилось, а відтак відсторонення працівника, який і входить до переліку затвердженого Наказом зі змінами є незаконним.

Відсутні підстави вважати, що запропоноване відповідачем щеплення від COVID-19 є медичним захистом, а не проведенням небезпечних медичних дослідів на працівниках.

Просив суд визнати незаконним та скасувати наказ виробничого підрозділу "Томашгородський кар`єр" філії "Центр управління промисловістю" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" №197 від 08.12.2021 року "Про відсторонення від роботи", допустити його до роботи та зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити середній заробіток за час незаконного відсторонення від роботи.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 травня 2022 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" філії "Центр управління промисловістю" Виробничого підрозділу "Томашгородський кар`єр" про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, допущення до роботи та виплати середнього заробітку відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю правових підстав для скасування наказу № 197 від 08.12.2021 року "Про відсторонення від роботи" Акціонерного товариства "Українська залізниця" філії "Центр управління промисловістю" Виробничого підрозділу "Томашгородський кар`єр". Оскаржуваний наказ про відсторонення прийнятий у межах чинного законодавства, що свідчить про його правомірність та законність.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі вказує, що посилання на ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" не є достатньою та самостійною правовою підставою для відсторонення через щеплення, оскільки потребує додаткового встановлення фактичних та правових підстав, а також потребує дотримання процедури, яка встановлена законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" підприємства, установи і організації зобов`язані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Належними доказами фактичних підстав для відсторонення є форма № 063-2/о, письмове підтвердження, акт присутності свідків або подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби, а не відмова особи надати документи, що містять лікарську таємницю.

На даний час відсутні належні правові підстави для відсторонення, адже наказ, яким затверджено перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням № 2153 від 04.10.2021 року не відповідає вимогам "якості закону", оскільки будучи прийнятим з підстав епідеміологічних показників прийнятий за відсутності на це повноважень, містить вимогу про проведення щеплення за відсутності даного виду щеплень в єдиному нормативно-правовому акті, який затверджує перелік обов`язкових щеплень, в тому числі, і за епідемічними показниками.

Ні ст. 46 КЗпП, ні ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" не містять власне порядку відсторонення, а лише вказують на умови, за яких таке відсторонення можливе.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

12 серпня 2022 року АТ "Українська залізниця" філії "Центр управління промисловістю" Виробничого підрозділу "Томашгородський кар`єр" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що системний аналіз норм законодавства дає підстави для висновку, що відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництва та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим, як підстава для відсторонення працівника від роботи у відповідності до ч. 1 ст. 46 КЗпП України відноситься до інших випадків, передбачених законодавством.

Враховуючи, що на працівників АТ "Укрзалізниця" поширюється дія Переліку № 2153, Товариство, видавши оспорювані накази, виконувало вимоги постанови КМ України від 09 грудня 2020 року № 1236 і правомірно застосувало до позивача відсторонення від роботи, оскільки це прямо передбачено законодавством.

Крім цього, позивач не надав доказів щодо наявності у нього абсолютних протипоказань до проведення вище вказаного профілактичного щеплення.

Доводи апелянта щодо незаконності оспорюваного наказу, оскільки щеплення від COVID-19 не передбачено Календарем профілактичних щеплень є безпідставними.

Просили про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року провадження у справі було зупинено до вирішення Великою Палатою Верховного Суду справи № 130/3548/21 (провадження № 61-4479св22).

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 14 березня 2023 року відновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні Рівненського апеляційного суду на 11:45 год. 13 квітня 2023 року.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 07.09.2018 року ОСОБА_1 працює на посаді економіста 1-ї категорії Виробничого підрозділу "Томашгородський кар`єр" філії "Центр управління промисловістю" АТ "Українська залізниця", що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 9-11).

На підставі наказу філії "Центр управління промисловістю" № ЦУП-4/313 від 23.11.2021 року "Щодо вакцинації від гострої респіраторної хвороби СОVID-19 у філії та її виробничих підрозділів" всіх працівників філії та її виробничих підрозділів мало бути проінформовано про обов`язковість профілактичного щеплення та необхідність надання документів у строк до 09.12.2021 року, що підтверджує наявність щеплення, а саме: документ про отримання повного курсу вакцинації або однієї її дози, включеної до переліку ВООЗ, міжнародний, внутрішній або іноземний сертифікат про вакцинацію (жовтий чи зелений) або довідку про абсолютні протипоказання (п.1.3 Наказу); в разі не надання таких - відсторонити від роботи такого працівника без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП та ст.12 Закону "Про захист населення від інфекційних хвороб"(а.с. 61-62).

На виконання вищезазначеного наказу ВП "Томашгородський кар`єр" видав наказ № 183 від 23.11.2021 року "Щодо вакцинації від гострої респіраторної хвороби СОVID-19 у ВП "Томашгородський кар`єр" з аналогічними вимогами (п.1. п.4 Наказу а.с. 63).

ОСОБА_1 ознайомився зі змістом вказаних вище наказів, що підтверджується його підписом у Додатку до наказу № 183 від 23.11.2021 року ( рядок 16 а.с. 65).

На підставі ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", наказу МОЗ № 2153 від 04.10.2021, п. 41-6 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, у зв`язку з ненаданням вказаних у наказі документів на підтвердження наявності щеплення чи абсолютних протипоказань до нього, наказом в.о. начальника ВП "Томашгородський кар`єр" від 08.12.2021 року № 197 "Про відсторонення від роботи" ОСОБА_1 відсторонено від роботи з 09.12.2021 року без нарахування заробітної плати до моменту усунення причин відсторонення (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

За змістом частини другої цієї статті держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом (частина четверта вказаної статті).

Частиною першою статті 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з пунктами "б", "г" статті 10 Закону № 2801-XII "Основи законодавства України про охорону здоров`я" громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я.

Закон № 1645-ІІІ "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Частиною першою cтатті 12 Закону № 1645-ІІІ передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт (речення перше та друге частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ).

Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Зі змісту вказаного нормативно-правового акту (зі змінами, внесеними наказом МОЗ № 2393 від 01 листопада 2021 року) вбачається, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають, крім інших категорій, працівники підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83, до якого віднесено АТ "Українська залізниця".

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 постанову Кабінету Міністрів України № 1236 було доповнено пунктом 41-6, відповідно до якого керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій доручено забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що:

- на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України "Про оплату праці" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу";

- відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;

- строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Питання відсторонення від роботи додатково регламентовано в Законі України № 4004-XII "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" та Інструкції про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 квітня 1995 року № 66.

Великою Палатою Верховного Суду у п. 11.34 постанови від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22) роз`яснено, що положення абзацу шостого частини першої статті 7 Закону № 4004-XII та Інструкції № 66 не охоплюють порядок відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою чи ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень для запобігання захворюванню на COVID-19. Обов`язки роботодавців щодо забезпечення епідеміологічного благополуччя населення визначені не тільки Законом № 4004-XII.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096 передбачено, що відсторонення працівників в межах відповідних заходів боротьби з пандемією COVID-19 керівник підприємства, установи, організації проводить відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону № 1645-ІІІ і частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу".

Великою Палатою Верховного Суду у п. 14.9 постанови від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22) роз`яснено, що в кожному конкретному випадку для вирішення питання про наявність підстав для обов`язкового щеплення працівника проти COVID-19 і, відповідно, для відсторонення працівника від роботи, слід виходити не тільки з Переліку № 2153, але й оцінки загрози, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник. Зокрема, слід враховувати і такі обставини, як: кількість соціальних контактів працівника на робочому місці (прямих/непрямих); форму організації праці (дистанційна/надомна), у тому числі можливість встановлення такої форми роботи для працівника, який не був щепленим; умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження COVID-19, зокрема потребу відбувати у внутрішні та закордонні відрядження; контакт працівника з продукцією, яка буде використовуватися (споживатися) населенням.

Зважаючи на трудові функції позивача, відсутність можливості дистанційної роботи, у зв`язку із специфікою цих трудових функцій, кількість соціальних контактів працівника на робочому місці, у спірних правовідносинах існувала об`єктивна необхідність вакцинації ОСОБА_1 .

Застосування роботодавцем такого заходу втручання у право на повагу до приватного життя ОСОБА_1 як відсторонення його від роботи, було пропорційним переслідуваній легітимній меті - потребі охорони громадського здоров`я, зокрема охорони здоров`я працівників Виробничого підрозділу "Томашгородський кар`єр" філії "Центр управління промисловістю" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 28 квітня 2023 року.

Головуючий суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.