Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/45/23
Провадження №2/711/632/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

27.03.2023 м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,

при секретарі судового засідання - Щокань В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.10.2021 у м. Черкаси на проспекті Хіміків, 84 сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу марки Богдан, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Так, водій не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого належний їй, транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень.

Відповідно до постанови Придніпровського районного суду від 18.11.2021 (справа № 711/7098/21, провадження № 3/711/2381/22), винним у скоєному ДТП визнано ОСОБА_2 , водія транспортного засобу Богдан, д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.11.2021 (справа № 711/7069/21, провадження № 3/711/2365/22), ОСОБА_2 , водія транспортного засобу Богдан, д.н.з. НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Як зазначено, під час настання дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.10.2021, водій, ОСОБА_2 , керував належним їй, ОСОБА_1 , транспортним засобом марки Богдан, д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі п.2.2 Правил дорожнього руху, як особа, яка має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, та якій власником вказаного транспортного засобу було передано реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Позивачка вказує, що з метою визначення вартості понесених нею матеріальних збитків, вона звернулася до СОД ОСОБА_3 , у результаті чого, останнім було складено Звіт № А10-26 від 10.11.2021, згідно з яким вартість матеріального збитку, завданого їй, як власниці автомобіля марки Богдан, д.н.з. НОМЕР_1 , прирівнюється до його ринкової вартості на момент ДТП і складає 104 820 грн. 00 коп., що за курсом Національного Банку України, станом на 20.10.2021 (дата ДТП), складає 3 990,00 доларів США.

Разом з тим, нею було продано, належний їй транспортний засіб у пошкодженому стані, тобто з механічними пошкодженнями, які він зазнав внаслідок ДТП, що мала місце 20.10.2021 року, за 6150 грн. 00 коп.

Отже, керуючись нормами ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, вважає, що розмір нанесеної їй матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача по справі, а саме, ОСОБА_2 , слід розраховувати наступним чином:

-курс долара США / гривні станом на дату подання даної заяви = 36 грн. 56 коп.;

-ринкова вартість автомобіля на момент ДТП, за курсом на дату подання документу, 3990,00 доларів США * 36 грн. 56 коп. = 145874 грн. 40 коп.;

-145 874 грн. 40 коп. (вартість до ДТП) - 6 150 грн. 00 коп. (вартість після ДТП) = 139 724 грн. 40 коп. (різниця).

Також, нею було сплачено суб`єкту оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_3 » кошти, у розмірі 3 500 грн. 00 коп. за складення останнім звіту про оцінку належного їй автомобіля, а тому вважає, що дані витрати є судовими, оскільки вони були необхідні для визначення розміру понесеного нею збитку, а також для розгляду даної цивільної справи, саме тому їх необхідно стягнути на її користь з відповідача по справі.

У позовній заяві також зазначено, що внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_2 , їй, як власниці пошкодженого транспортного засобу марки Богдан, д.н.з НОМЕР_1 , було нанесено моральну шкоду, яка полягає у:

-глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу фізичного знищення транспортного засобу марки Богдан, д.н.з. НОМЕР_1 ;

-тяжких вимушених негативних змінах у житті і життєвих стосунках з рідними та близькими, зокрема, що найтяжче - погіршення відносин з родиною внаслідок необхідності витрачати кошти із сімейного бюджету на захист власних інтересів, звертатися до суду та захищати порушені права;

-зазначені обставини, в які вона була поставлена неправомірними діями ОСОБА_2 , та спричинені внаслідок цього психологічі страждання потягли за собою вкрай негативні наслідки для її самопочуття та здоров`я.

Отже, враховуючи те, що у результаті ДТП нею було понесені душевні страждання, які вона зазнала у зв`язку із пошкодженням свого майна, а саме автомобіля марки Богдан, д.н.з. НОМЕР_1 , вважає за необхідне відшкодувати моральну шкоду за рахунок завдавача шкоди, ОСОБА_2 . Так, керуючись ч. 3 ст. 23 ЦК України, вважає, що завдана їй моральна шкода, яка складає 10 000 грн. 00 коп.

Враховуючи зазначене вище, позивачка просить:

-стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, у зв`язку з пошкодженням належного їй автомобіля, у розмірі 139724 грн. 40 коп.;

-стягнути з відповідача на її користь, у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, витрати на оплату авто-товарознавчого дослідження у розмірі 3500 грн. 00 коп.;

-стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн. 00 коп.;

-стягнути з відповідача на її користь судові витрати (судовий збір) у розмірі 2416 грн. 64 коп.

Ухвалою суду від 06.02.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони заперечень не надали. Крім того, сторонам встановлено строки для подачі заяв по справі.

У судове засідання позивачка, ОСОБА_1 , не з`явилася, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. 07.03.2023 представником позивачки за довіреністю - ОСОБА_4 , подано письмову заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

У судове засідання відповідач, ОСОБА_2 , не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, ОСОБА_2 , який повідомлявся у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову.

Враховуючи думку представника позивачки, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.10.2021 о 02 год. 30 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «БОГДАН», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по проспекту Хіміків, 84 у м. Черкаси, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками,

На момент ДТП, тобто, 20.10.2021, власником транспортного засобу марки «БОГДАН», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була ОСОБА_1 .

Відповідно до Звіту № А10-26 від 10.11.2021 про огляд автомобіля БОГДАН 211120, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля, ОСОБА_1 , унаслідок ДТП прирівнюється до його ринкової вартості на момент ДТП і складає 104 820 грн. 00 коп., що за курсом Національного Банку України, станом на 20.10.2021, складає 3990,00 доларів США.

За проведення оцінки автомобіля БОГДАН 211120, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , сплатила ФОП ОСОБА_3 - 3500 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 57 від 05.11.2021.

Як вбачається з доданого до позовної заяви Акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 5783/21/1/013022 від 10.12.2021, відсоток зносу автомобіля БОГДАН 211120, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить - 98 %.

Судом також встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.11.2021 у справі № 711/7098/21 визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з тим, що він допустив порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн.

Крім того, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.11.2021 у справі № 711/7069/21 визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень та одного року позбавлення права керування транспортними засобами. Вказані судові рішення є такими, що набрали законної сили.

15.12.2021, ОСОБА_1 , продала транспортний засіб марки «БОГДАН», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у пошкодженому стані, тобто з механічними пошкодженнями, які він зазнав внаслідок ДТП, що мала місце 20.10.2021, за 6 150 грн. 00 коп., що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу № 11874 від 15.12.2021, актом огляду реалізованого транспортного засобу № 5783/21/012945 від 15.12.2021, актом технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 5783/21/1/013022 від 10.12.2021, договором комісії № 11874 від 10.12.2021.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу на те, що за приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою (постанова Верховного Суду від 22.01.2019 справа № 676/518/17).

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. З`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та, з чого він, при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Як передбачено ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України, заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Судом достовірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що, оскільки, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля, ОСОБА_1 , унаслідок ДТП, прирівнюється до його ринкової вартості на момент ДТП і складає 104 820 грн. 00 коп., що за курсом Національного Банку України, станом на 20.10.2021, складає 3990,00 доларів США, відсоток його зносу становив - 98 %, ОСОБА_1 , продала даний транспортний засіб у пошкодженому стані, тобто з механічними пошкодженнями, які він зазнав внаслідок ДТП, що мала місце 20.10.2021, за 6 150 грн. 00 коп., що підтверджується договором купівлі- продажу транспортного засобу № 11874 від 15.12.2021.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, у частині, що не суперечить нормам чинного законодавства, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, за вказаних обставин та з урахуванням положень діючого законодавства, суд вважає, що від вказаних вище протиправних дій відповідача, ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «БОГДАН», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивачка, ОСОБА_1 , зазнала матеріальних збитків у розмірі 143224 грн. 40 коп., які складаються з:

-139724 грн. 40 коп. - [145874 грн. 40 коп. (вартість транспортного засобу до ДТП) - 6150 грн. 00 коп. (вартість після ДТП)];

-3500 грн. 00 коп. - вартість проведення огляду та оцінки автомобіля БОГДАН 211120, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проведеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 .

Таким чином, відповідач, який є винним у вчиненні ДТП, яка сталася 20.10.2021, повинен сплатити позивачці, яка є потерпілою (власницею транспортного засобу, який зазнав пошкоджень), внаслідок ДТП, матеріальну шкоду у розмірі 143224 грн. 40 коп.

Що стосується відшкодування позивачці ОСОБА_1 моральної шкоди, то слід зазначити, що загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені статтею 1167 ЦК України.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 ЦК України).

Згідно із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом дев`ятим вказаної вище постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як передбачено ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. З`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та, з чого він, при цьому, виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, за обставинами спірних правовідносин, судом встановлено, що від вказаних вище протиправних дій відповідача, ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «БОГДАН», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивачка, ОСОБА_1 , понесла матеріальні збитки у розмірі - 143224 грн. 40 коп. та зазнала моральних страждань, перенесла психологічні переживання, змушена була прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, не могла користуватися транспортним засобом, який постраждав внаслідок ДТП, була обмежена у реалізації потреб з використанням транспортного засобу. Також суд враховує глибину, характер, обсяги та тривалість душевних страждань, яких зазнала позивачка.

З огляду на зазначені вище обставини, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд вважає, що вказаний позивачкою розмір моральної шкоди - 10000 грн. 00 коп., є таким, що відповідає моральним стражданням та переживанням, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій відповідача. На думку суду, у цій частині позов підлягає до задоволення, тобто на суму 10000 грн. 00 коп., який є справедливим, розумним і виваженим.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так, при зверненні до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2416 грн. 64 коп. (квитанція 30.12.2022), який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Разом з тим, суд завертає увагу на те, що, враховуючи ціну позову - 153224 грн. 40 коп. (143224 грн. 40 коп. - вимога майнового характеру про стягнення матеріальних збитків та 10000 грн. 00 коп. - вимога майнового характеру про стягнення моральної шкоди), позивач при зверненні до суду повинен був сплатити судовий збір у розмірі - 2424 грн. 64 коп. (1432 грн. 24 коп. та 992 грн. 40 коп. відповідно).

Таким чином, різницю між судовим збором, який повинен був сплатити позивач при зверненні до суду з даним позовом (2424 грн. 64 коп.) та фактично сплаченим судовим збором (2416 грн. 64 коп.), що становить - 08 грн. 00 коп., слід стягнути з відповідача у дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 131, 141, 259, 268, 280-282 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , код дані відсутні) на користь ОСОБА_1 (1962р. народження, код НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 143224грн. 40коп.; в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000грн. 00коп.; судовий збір у розмірі 2416грн. 64коп., а всього - 155641грн. 94коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , код дані відсутні) в дохід держави судовий збір у розмірі 08 грн. 00 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 31.03.2023.

Головуючий: С. М. Позарецька