Провадження №: 4-с/755/115/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2023 р.суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши скаргу ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Департаменту ДВС Міністерства Юстиції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ Міністерства Юстиції України, боржник - Компанія JC&AA Kings Capital Limited (ТОВ «Кінгз Кепітал») про визнання бездіяльності неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

заявник звернулася до суду зі скаргою за участю заінтересованих осіб Департаменту ДВС Міністерства Юстиції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ Міністерства Юстиції України про визнання бездіяльності неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить суд: визнати неправомірною бездіяльність органу ДВС Міністерства Юстиції щодо нездійснення контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державних виконавців у виконавчому провадженні № 26783762 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі від 24 березня 2010 року № 2-554-2010 та зобов`язати вчинити дії на захист прав і інтересів.

Дослідивши матеріали скарги, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається зі змісту прохальної частини скарги заявниця просить суд, зокрема, визнати неправомірною бездіяльність органу ДВС Міністерства Юстиції щодо нездійснення контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій державних виконавців у виконавчому провадженні № 26783762 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі від 24 березня 2010 року № 2-554-2010 та зобов`язати вчинити дії на захист прав і інтересів.

Скарга та додані до неї документи подані в електронному вигляді через систему «Електронний суд» 23 липня 2023 року, тобто з пропуском строку, визначеного статтею 449 ЦПК України.

У скарзі заявниця зазначає, зокрема, що 01 лютого 2023 року вона звернулася до державного виконавця та ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження. Крім того, задля відновлення її порушених прав вона неодноразово зверталася до суду зі скаргами, однак їх було залишено без розгляду. У зв`язку з чим просить суд поновити їй строк для подання скарги.

Згідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В частині другій статті 449 ЦПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із змісту наведених правових норм убачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини та причини їх виникнення. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заявляючи у скарзі клопотання про поновлення строку на подачу скарги заявниця не вказує жодної поважної причини такого пропуску, окрім посилання на те, що раніше подані нею до суду скарги були залишені без розгляду у зв`язку з невиконанням заявницею процесуальних вимог щодо подання скарги.

Суд вважає, що вказані заявницею обставини не є достатніми та переконливими для поновлення пропущеного строку для подачі скарги. Невиконання скаржницею вимог цивільного процесуального законодавства України, що призвело до залишення поданих нею раніше скарг без розгляду на думку суду не відносяться до непереборних обставин, які пов`язані із дійсними істотними труднощами. Зазначені обставини не належать до тих, що виникли об`єктивно та незалежно від волі особи, яка пропустила строк, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, беручи до уваги, що заявником не доведено належними та достатніми доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, суд приходить висновку про відсутність правових підстав у поновленні заявнику строку для подачі скарги.

За таких обставин, зважаючи на те, що скарга подана заявником після закінчення процесуального строку встановленого законом і судом відмовлено в поновленні такого строку з огляду на відсутність поважних причин такого пропуску, суд приходить переконливого висновку про залишення скарги без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 126, 260, 353, 354, 447-449 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку для подачі скарги за участю заінтересованих осіб Департаменту ДВС Міністерства Юстиції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ Міністерства Юстиції України, боржник - Компанія JC&AA Kings Capital Limited (ТОВ «Кінгз Кепітал») про визнання бездіяльності неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії.

Скаргу ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб Департаменту ДВС Міністерства Юстиції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області, Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ Міністерства Юстиції України, боржник - Компанія JC&AA Kings Capital Limited (ТОВ «Кінгз Кепітал») про визнання бездіяльності неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду та повернути заявниці.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є Арапіна