справа № 361/7109/18
провадження № 2/361/32/23
РІШЕННЯ

Іменем України

03 травня 2023 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Срібної Ю.О., Зазимко А.Ю., Панек А.С., Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхове товариство Домінантна про відшкодування майнової та моральної шкоди і позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 160248 грн. 85 коп. і моральну шкоду в розмірі 60000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 03 липня 2017 року внаслідок порушень водієм автомобіля ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 на автодорозі 3 км + 350 м автодороги Під`їзд до м. Бровари в смт Калинівка Броварського району Київської області, у напрямку від м. Бровари до м. Чернігова, підпункту б п. 2.3, п. п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), що підтверджується висновком № 10-02/18 експертного автотехнічного дослідження від 12 лютого 2018 року, сталося зіткнення правою частиною вказаного автомобіля із передньою частиною автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_2 , під його (позивача) керуванням.

Вказував на те, що внаслідок вказаної ДТП йому завдано матеріальний збиток у розмірі 80601 грн. 99 коп., що підтверджується звітом № 29/11/17 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу. Разом з тим, сума його фактичних витрат на ремонт пошкодженого автомобіля становить 95239 грн. 02 коп., що підтверджується рахунком № 1504, актом надання послуг № 2089, товарними чеками від 19 червня та 20 червня 2018 року. Також у результаті вказаної ДТП він поніс наступні витрати: транспортування пошкодженого транспортного засобу в розмірі 650 грн., транспортування пошкодженого транспортного засобу в розмірі 460 грн., оплату вартості автотехнічного дослідження в розмірі 5500 грн. Також, у зв`язку з відсутністю власних грошових коштів на ремонт пошкодженого автомобіля, його перевезення, проведення експертних досліджень та покриття пов`язаних витрат, він змушений був взяти грошові кошти в сумі 100000 грн. у кредит у ПАТ Банк кредит Дніпро на підставі кредитного договору № 5318. Сумарний розмір відсотків за користування кредитними грошовими коштами та оплати додаткових послуг банку за вказаним договором складає 58399 грн. 83 коп.

Таким чином, завдана йому внаслідок ДТП майнова шкода в загальному розмірі становить 160248 грн. 85 коп., яку він вважає підлягає стягненню на його користь з відповідача ОСОБА_2 , як винної у ДПТ особи.

Крім того, неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 йому завдано також ще й моральної шкоди, яка полягає в емоційному стресі, хвилюванні за свого сина, який перебував на момент ДТП в автомобілі, стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна.

Розмір завданої йому моральної шкоди він оцінює в 60000 грн., які він вважає також необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_2 .

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 подав до суду подав до суду позов, у якому просив суд стягнути із позивача ОСОБА_1 на його користь майнову шкоду в загальному розмірі 53959 грн. 77 коп.

В обґрунтування позову зазначав, що внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України 03 липня 2017 року сталася ДТП за участі належного йому автомобіля ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_1 .

Вказував на те, що внаслідок вказаної ДТП йому завдано матеріальний збиток у розмірі 51959 грн. 77 коп., що підтверджується звітом № 327 про оцінку майна від 20 травня 2019 року, за яку ним також сплачено 2000 грн.

Вважає, що саме внаслідок протиправних дій позивача ОСОБА_1 йому завдано майнової шкоди, тому саме із ОСОБА_1 підлягає стягнення ця майнова шкода у розмірі 53959 грн. 77 коп.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Белінський П.Є. у суді позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному, просили позов задовольнити. Позивач ОСОБА_1 у подальшому подав до суду заяву, у якій просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника, за наявними у матеріалах справи документами.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Белінський П.Є. подав відзив на позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 , у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що цей позов пред`явлено до неналежного відповідача ОСОБА_1 , оскільки вина останнього у вчиненні ДТП відсутня. У позовній заяві ОСОБА_3 вказує на порушення вимог ПДР України під час зазначеної вище ДТП двома водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , однак вимоги ним заявлено лише до позивача ОСОБА_1 , тому просив суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Лазоренко Ю.М. у суді заперечував щодо задоволення позовних вимог, подав до суду відзив на позов, у якому, посилаючись на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, просив суд у їх задоволенні відмовити.

У подальшому адвокат Лазоренко Ю.М. подав до суду заяву, у якій просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності сторони відповідача, позовні вимоги підтримав із підстав викладених у відзиві на позов, та просив суд у їх задоволенні відмовити.

Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхове товариство Домінантна у судове засідання не з`явилося, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилося, про причини неявки суд не повідомило, пояснення на позов до суду не подавало.

Третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України у судове засідання не з`явилося, його представник ОСОБА_4 подав до суду пояснення, у яких вказував на те, що для здійснення регламентної виплати потерпілій особі необхідно звернутися до МТСБУ та надати всі необхідні для виплати документи, надати для огляду пошкоджений автомобіль, докази того, що ОСОБА_1 дійсно є учасником бойових дій. Просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 03 липня 2017 року о 12.20 год. на автодорозі Калинівка Пухівка 3 км на регульованому перехресті з автодороги Під`їзд до м. Бровари сталася ДТП за участі автомобіля ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_3 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , унаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_2 отримав також тілесні ушкодження.

04 липня 2017 року за фактом зазначеної ДТП до ЄРДР за № 0002574 було внесене кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у якому ОСОБА_2 є потерпілою особою.

26 березня 2018 року постановою Київського районного суду м. Полтави у справі про адміністративне правопорушення № 552/1427/18 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у цій справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, було закрито.

Зі змісту цієї постанови вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складений 12 березня 2018 року, 03 липня 2017 року о 12.20 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , по а/д Калінівка-Пухівка 3 км на регульованому перехресті з а/д Під`їзд до м. Бровари при повороті ліворуч не надав перевагу в русі та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. п. 2.3 б, 10.1, 16.6 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП., також водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження;

27 квітня 2018 року постановою Апеляційного суду Полтавської області у даній справі апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а постанову від 26 березня 2018 року Київського районного суду м. Полтави залишено без змін.

Зі змісту цієї постанови апеляційного суду вбачається, що доводи апелянта про те, що відсутність судового рішення щодо визнання ОСОБА_2 винним за ст. 124 КУпАП порушує право потерпілого на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки закриття провадження у справі підставі п. 7 ст. 247 КУпАП не позбавляє учасників ДТП можливості звернутися за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства. Постанова від 26 березня 2018 року Київського районного суду м. Полтави набрала законної сили 27 квітня 2018 року.

За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

У ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Обставинами, з якими матеріальний закон пов`язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння майнової шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, а також вини останнього в її заподіянні.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 77, ч. 1 ст. 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2019 року у справі № 927/120/18 роз`яснив, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який складається лише для фіксації факту ДТП, а наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема, протиправної поведінки такої особи, яка полягає у порушенні правил дорожнього руху, та її вини, встановлюється виключно судом у межах справи про адміністративне правопорушення.

Закриття провадження у справі про притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням передбачених статтею 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітацією особи, щодо якої розглядалась справа, тому така обставина не спростовує факт наявності або відсутності вини особи у скоєнні ДТП.

Також Верховний Суд у вказаній вище справі № 927/120/18 у постанові від 16 серпня 2019 року виклав правовий висновок та зазначив, що постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності може бути належним доказом вини відповідної особи у вчиненні адміністративного правопорушення виключно лише в разі, якщо в такій постанові чітко встановлено та визнано доведеним як факт скоєння адміністративного правопорушення, так і чітко встановлено та визнано доведеним, що дане правопорушення скоєно саме конкретною, зазначеною в цій постанові особою.

Із постанови від 26 березня 2018 року Київського районного суду м. Полтави у справі № 552/1427/18 та постанови Апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2018 року у даній справі вбачається, що у ній відсутні встановлений судом та доведений факт скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки обставини викладені у ній судом ґрунтуються відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 12 березня 2018 року, який складається лише для фіксації факту ДТП, також не вбачається зі змісту цих постанов того, що судом встановлено та визнано доведеним, що дане правопорушення скоєно саме відповідачем ОСОБА_2 .

Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц роз`яснив, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, на підтвердження доводів своїх позовних вимог подав до суду висновок № 105-02/18 експертного автотехнічного дослідження від 12 лютого 2018 року, здійснений судовим експертом ТОВ Пасат Консалтинг Груп Ніколаєнком Є.І. на його ОСОБА_1 , замовлення, у якому зазначено, що саме дії водія ОСОБА_2 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням ДТП, яка сталася 03 липня 2017 року.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 , звертаючись до суд з позовом посилається на підтвердження своїх позовних вимог на висновок № 39 експертного автотехнічного дослідження від 14 грудня 2017 року, здійсненого судовим експертом Балинським О.П. на замовлення представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лазоренка Ю.М., у якому зазначено, що дії обох водіїв не відповідали вимогам ПДР України та із технічної зору знаходилися у причинному зв`язку з ДТП, що сталася 03 липня 2017 року.

При цьому, посилаючись на вказаний висновок № 39 експертного автотехнічного дослідження від 14 грудня 2017 року, третя особа ОСОБА_3 заявляє вимоги лише до позивача ОСОБА_1 та не ставить перед судом на вирішення вимог щодо розміру відшкодування у відповідній частці, оскільки якщо враховувати вказаний висновок, то у даному випадку має бути визначена частка відшкодування кожного з водіїв.

Диспозитивність один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти.

Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача (п. 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18).

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 264 ЦПК України).

Зі змісту зазначених вище експертних висновків вбачається, що вони суперечать один одному, тому суд оцінює їх критично, оскільки експерти не повідомлені про кримінальну відповідальність, дані експертизи не є судовими, кожна із сторін намагалася надати докази, які б сприяли вирішенню справи на їх користь, тому суд вважає, що цими висновками не може бути підтверджено обставин ДТП, яка сталася 03 липня 2017 року, тому суд у даному випадку позбавлений можливості встановити на підставі поданих сторонами доказів обставини вказаної ДТП та ступінь вини водіїв у цій ДТП.

При цьому, жодна із сторін в межах розгляду даної справи не заявила відповідних клопотань для встановлення обставин ДТП, яка сталася 03 липня 2017 року, щодо проведення судової експертизи.

Стороною позивача ОСОБА_1 подавалися клопотання про проведення відповідної експертизи, однак у подальшому вони були відкликані самим же позивачем.

Враховуючи те, що головною умовою для покладення на особу цивільно-правової відповідальності у вигляді зобов`язання відшкодувати заподіяну шкоду є наявність повного складу цивільного правопорушення, а факту протиправної поведінки відповідача ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_1 і наявності причинно-наслідкового зв`язку суду не надано та матеріалами справи не підтверджено, тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, так і для задоволення заявлених позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, оскільки відсутні підстави для покладення відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 і третьою особою ОСОБА_3 не надано, а судом у ході розгляду справи не встановлено беззаперечних доказів на підтвердження спричинення майнової шкоди саме внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_2 , так і позивача ОСОБА_1 , суд вважає, що заявлені позивачем ОСОБА_1 і третьою особою ОСОБА_3 позовні вимоги про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, є необґрунтованими та вони задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 81, 89, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхове товариство Домінантна про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.