РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2023

Справа № 522/13939/22

Провадження № 2/522/550/23

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання - Кніш Д.А.

розглянув у судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса)

про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

ВСТАНОВИВ:

19.10.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

Позивач просить суд скасувати постанову Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії від 05.10.2022 № 2143с/02-31, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину належну померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . 3/100 частини домоволодіння під АДРЕСА_1 .

20.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді 3/100 частини в домоволодінні АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі договору дарування від 27.01.1995. З заявою про прийняття спадщини звернулась донька ОСОБА_1 та син померлої ОСОБА_3 . На підставі їх заяв було заведено спадкову справу. Проте 05.10.2022 державним нотаріусом Тинкул О.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що частку спадкодавця у праві власності на вказане домоволодіння згідно наданих документів визначити неможливо. Позивач не погоджується з таким твердженням, оскільки частка померлої є чітко визначеною і складає 3/100 вказаного домоволодіння. Нотаріус неправильно застосував законодавство.

Відзив на позов не подавався.

Судом встановлені такі фактичні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 3/100 частини в домоволодінні АДРЕСА_1 , які належали померлій на підставі договору дарування від 27.01.1995.

08.08.2019 із заявою про прийняття спадщини до Приморської одеської державної нотаріальної контори звернулась донька - ОСОБА_1 . На підставі заяви заведено спадкову справу за № 372с/2019.

05.10.2022 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Тинкул О.В. винесено постанову № 2143с/02-3 про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 (одну другу) частку у спадщині на 3/100 (три сотих) частки будинковолодіння під АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою для відмови вказано те, що через виділ часток домоволодіння в окремі квартири, неможливо встановити чи складає одиницю сума часток співвласників на об`єкт нерухомого майна, та яка частка домоволодіння або будинковолодіння належить спадкодавцю.

Висновки суду.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України N 3425-XII "Про нотаріат", який регулює виниклі по справі правовідносини у редакції, що діяла на момент їх виникнення у зв`язку із відкриттям спадщини і звернення позивача до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини (далі по тексту - Закон N 3425-XII).

Частиною 2 ст. 1 Закону N 3425-XII передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Згідно зі ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Положеннями ст. 49 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням;

8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників.

Внесення до Єдиного реєстру боржників державного або комунального підприємства не є підставою для відмови у посвідченні договору купівлі-продажу, укладеного у процесі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства;

9) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону N 3425-XII, підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом. Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону N 3425-XII, не є вичерпним.

За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону N 3425-XII, на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Статтею 50 Закону N 3425-XII передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Позивач посилається на незаконність постанови нотаріуса, оскільки вважає безпідставним посилання на положення Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, як підставу для відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у з в`язку з тим, що ця Інструкція жодного відношення до порядку видачі свідоцтва про право на спадщину за законом немає.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що на підтвердження належності спадкодавцю 3/100 (трьох сотих) часток будинковолодіння під АДРЕСА_1 ОСОБА_1 було надано договір дарування від 27.01.1995 № 7-478, зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 27.06.2002 реєстровий № 2049.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.14. п. 4 Гл. 10 Розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Підпунктом 4.16. п. 4 Гл. 10 Розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Пунктом 1.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007р. N 55 встановлено, що ця Інструкція визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об`єкти нерухомого майна), крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна (далі - суб`єкти господарювання) при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна.

Норми даної Інструкції не встановлюють заборони її використання нотаріусами.

При цьому, обов`язок нотаріуса визначити склад спадкового майна передбачений чинним законодавством України, а отже посилання позивача на недопустимість використання нотаріусом вказаної Інструкції є необгрунтованим.

Згідно з п. 3.1., 3.2. Гл. З Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України 18.06.2007 № 55, розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідни часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю.

З матеріалів справи вбачається, що згідно відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 18.08.2020 № 518249.72.20 в комунальному підприємстві станом на 31.12.2012 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано: права власності інших осіб на частину домоволодіння, право власності спадкодавця на частину будинковолодіння, та права власності інших осіб на квартири, в тому числі квартири, які були раніше частиною цього домоволодіння, та квартири без зазначення часток домоволодіння (а.с.59-60)

Отже, нотаріусом до ухвалення відмови позивачеві було вчинено регламентовані законодавством дії щодо запитування відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» щодо того, ким, коли та на підставі яких правовстановлюючих документів зареєстровано право власності (виходячи з одиниці) на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

За результатами запитувань, нотаріусом було встановлено, що з урахуванням виділу часток домоволодіння в окремі квартири, неможливо встановити чи складає одиницю сума часток співвласників на об`єкт нерухомого майна, та яка частка домоволодіння або будинковолодіння належить спадкодавцю.

Тобто, неможливо встановити склад спадкового майна, що свідчить про недостатність інформації та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, що в свою чергу є піставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії відповідно до Закону.

З огляду на вимоги процесуального закону (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), який не надає права суду виходити за межі заявлених позивачем вимог та захищати його право іншим способом, ніж обраний позивачем, суд вважає, що ефективним способом захисту своїх спадкових прав може бути позов, ініційований позивачем в межах іншого провадження про визнання права на спадщину у вигляді відповідного об`єкту нерухомого майна, і цього права не позбавлений позивач.

Таким чином, суд вважає, підставу відмови у вчиненні нотаріальної дії законними, відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.04.2023

Суддя Ярема Х.С.