Справа № 713/1800/23
Провадження №2/713/307/23
РІШЕННЯ

іменем України

27.07.2023 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника позивачки ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

У позові вказувала, що 05.08.2017 року уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який зареєстрований Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №59.

У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_4 , який проживає з нею і знаходиться на її утриманні.

За час спільного проживання, через несумісність характерів, різницю у поглядах на життя, відсутність у відповідача розуміння подружніх обов`язків та неодноразові виникнення конфліктних ситуацій з цих причин, рукоприкладства з боку відповідача сім`я не склалася. Відповідач нехтує сімейними цінностями, не піклується про створення в сім`ї доброзичливої морально-психологічної атмосфери, не розуміє та не хоче розуміти сутність проблем, які виникають у сім`ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги.

Шлюбні стосунки, у тому числі ведення спільного господарства та сумісне проживання, остаточно припинені. Ніяких шлюбних стосунків не підтримують.

У травні 2023 року зверталася з аналогічним позовом до Вижницького районного суду, який 06.06.2023 року за її заявою було залишено без розгляду, оскільки відповідач просив примиритися і зберегти сім`ю. Однак, відповідач не змінив свого відношення до неї, не зробив ніяких кроків для збереження їх сім`ї, а навпаки ображав її, погрожував, вчиняв сварки та умисно пошкодив їх спільне майно, через що була змушена викликати поліцію.

Саме така поведінка відповідача виключає можливість спільного проживання з ним. Подальше спільне життя, примирення і збереження сім`ї є неможливим, а тому вважає призначення судом будь-яких строків для примирення недоцільним.

Відповідач не має постійного, офіційного місця роботи, має нерегулярний, мінливий дохід. Ніяких коштів на утримання дитини не надає, хоча періодично купує дитині подарунки. Стан здоров`я відповідача задовільний. На утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має.

Домовленості про сплату аліментів у добровільному порядку із відповідачем досягнуто не було, тому змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Просила: розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , що зареєстрований 05.08.2017 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №59; після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ; стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; судові витрати стягнути з відповідача.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 заявлений позов підтримали, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовну вимогу про розірвання шлюбу визнав, а позовну вимогу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину не визнав. Стверджував, що добровільно щомісячно перераховує кошти на ім`я відповідачки на утримання дитини. Однак вона відмовляється їх отримувати і повертає назад. Зазначив, що задоволення позову в частині стягнення аліментів є передчасним, оскільки звернувся у Вижницький районний суд з позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання їх з позивачкою неповнолітньої дитини з ним. Доказів відкриття провадження по справі у нього немає. У встановлений судом строк відзив на позов не надав.

Ухвалою суду від 29.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті з повідомленням (викликом) сторін за наявними матеріалами.

Ухвалою суду 27.07.2023 року відмовлено у задоволенні клопотань відповідача ОСОБА_2 , про роз`єднання позовних вимог та зупинення провадження по справі.

Суд, заслухавши позивачку ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника позивачки адвоката Стадника І.П., вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

На підтвердження позовних вимог позивачкою ОСОБА_1 та її представником адвокатом Стадником І.П. надано докази, а саме:

оригінал свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 05.08.2017 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, згідно якого 05.08.2017 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрували шлюб, і після державної реєстрації шлюбу їм присвоєно прізвища ОСОБА_7 та ОСОБА_7 ;

копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 04.12.2020 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьками якого зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

довідку старостинського округу с. Багна Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №133 від 26.06.2023 року, згідно якої - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_1 і знаходиться на утриманні матері.

Позовну вимогу про розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 визнав.

На підтвердження заперечень проти позовної вимоги про стягнення аліментів на неповнолітню дитину відповідач ОСОБА_2 надав роздруківку з сайту Судова влада України про реєстрацію 10.07.2023 року у Вижницькому районному суді цивільної справи №713/1970/23 провадження №2/713/329/23 за його позовом до ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дитини. Доказів відкриття провадження по справі до позову не надав.

При вирішенні позовної вимоги про розірвання шлюбу суд застосовує норми права.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» міститься роз`яснення про те, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З наданих позивачкою та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що:

сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2017 року;

в шлюбі у сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 позовну вимогу про розірвання шлюбу визнав, а тому відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України не потребує доказуванню, що шлюб між сторонами існує формально, шлюбні відносини фактично припинено, разом не проживають та спільного господарства не ведуть.

Суд переконався, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їх сім`я розпалась остаточно, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Також відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрат по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 бажає відновити дошлюбне прізвище ОСОБА_5 .

При вирішенні позовної вимоги про стягнення аліментів на неповнолітню дитину суд застосовує норми права.

Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З наданих позивачкою та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що:

у сторін є спільний неповнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає з позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні;

відповідач добровільно допомоги на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у належному розмірі не надає (доказів протилежного відповідач суду не надав);

відповідач здоровий чоловік, офіційно не працює.

Враховуючи встановлені обставини та зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України та положення ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» суд дійшов висновку, що з ОСОБА_2 необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ним повноліття.

Відповідач не надав належних, достатніх та допустимих доказів того, що не має реальної можливості сплачувати аліменти на неповнолітню дитину у зазначеному розмірі і, що наявний спір щодо визначення місця проживання дитини з ним.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину підлягає задоволенню із стягненням з відповідача в дохід держави судового збору відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України.

На підставі ст.ст.110, 112-114, 180-183, 191 СК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-275, 278-279, 354 ЦПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований 05.08.2017 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №59 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище ОСОБА_5 .

Копію рішення суду після набрання ним чинності надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн (тисячу сімдесят три гривні 60 коп.).

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову - з 28.06.2023 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн (тисячу сімдесят три гривні 60 коп.).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Складання повного тексту рішення відкладено на строк п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та житель АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Іван ПИЛИП`ЮК