Справа № 366/2151/21
Провадження № 2-др/366/3/23
26 квітня 2023 року Іванківський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Гончарука О.П.,
за участю секретаря Іванової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду у смт.Іванків заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішенняу цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Київської області про визнання недійсним рішення Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області,
Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 1 лютого 2023 року позов задоволено. Визнано недійсним рішення Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 25 червня 2021 року №VIII-9/1115 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) гр. ОСОБА_1 ». Стягнуто з Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області на користь держави судовий збір у розмірі 2270,0 грн.

9 березня 2023 року до Іванківського районного суду Київської області надійшла заява позивача ОСОБА_1 у якій просить ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,0 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Іванківського районного суду Київської області від 1 лютого 2023 року позов задоволено. В листопаді 2022 року керуючись статтею 144 ЦПК України позивачем було подано клопотання про відшкодування витрат на адвокатські послуги та долучено до матеріалів справи відповідні квитанції, акти та договір про надання послуг. Проте в резолютивній частині вішення не зазначено про розподіл судових витрат. А тому, позивач просить ухвалити додаткове рішення у справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 квітня 2023 року заяву передано судді Гончаруку О.П. для розгляду.

Судове засідання призначено на 12:45 год. 12 квітня 2023 року, про що повідомлено учасників провадження. Судове засідання призначене на 12 квітня 2023 року знято з розгляду,у зв"язку з перебуванням судді на лікарняному. Наступна дата судового засідання 26 квітня 2023 року.

22 березня 2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача Іванківської селищної ради Київської області надійшло клопотання про відмову у задоволенні додаткового рішення, посилаючись на те, що надані суду докази є неналежними, подані з порушенням строку та документально не підтверджені.

Сторони в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи положення статті 223 та статті 270 ЦПК України, суд вважає за можливо розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення у відсутності осіб, що не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, суд дійшов висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, з таких підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Іванківського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Київської області про визнання недійсним рішення Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 1 лютого 2023 року позов задоволено. Визнано недійсним рішення Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 25 червня 2021 року №VIII-9/1115 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на будівництво та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) гр. ОСОБА_1 ». Стягнуто з Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області на користь держави судовий збір у розмірі 2270,0 грн.

Позивач звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме щодо судових витрати витрат на професійну правничу допомогу.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( частина перша статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4,6,9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України "Про адвокатуру" визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно зі статтею 30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited" проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 2022 року позивачем було заявлено в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України про те, що розмір та докази понесених нею витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачем було подано до Іванківського районного суду з урахуванням виготовлення повного тексту рішення та еребояни з електропостачанням, 9 березня 2023 року, отже останньою були дотримані вимоги ч.1 ст.134 та ч.8 ст.141 ЦПК України.

З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що за надання професійної правничої допомоги ОСОБА_1 сплатила грошові кошти у розмірі 9000,0 грн.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 18 серпня 2021 року (справа №300/3178/20), витрати на надану професійну правничу допомогу, в разі зазначення обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають стягненню за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.

Виходячи з вищенаведених норм права та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що зазначені у заяві ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 9000,0 грн. є співрозмірними зі складністю цієї справи, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

Керуючись ст.ст.268,270,382-383 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Київської області про визнання недійсним рішення Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області - задовольнити.

Ухвалити по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Київської області про визнання недійсним рішення Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області додаткове судове рішення.

Стягнути з Іванківської селищної ради Вишгородського районну Київської області (ідентифікаційний код юридичної особи 04358000, юридична адреса: 07201, Київська область, Вишгородский район, смт. Іванків, вул. Івана Проскури, буд. 47) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у зв`язку з судовим розглядом справи у суді у розмірі 9000,0 (дев`ять тисяч) гривень 00 копійок.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому рішення суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.П. Гончарук