Справа №461/9730/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю: секретаря судового засідання Євтушенка В.Ю.,

прокурора Яворського Н.

представника позивача: Павлової З.П.,

представника відповідача: Галаси Ж.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом Заступника прокурора Львівської області Пуківського Б. в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності,

в с т а н о в и в:

Заступник прокурора Львівської області Пуківський Б. в інтересах держави в особі Львівської міської ради, звернувся до Галицького районного суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, в якому просить: витребувати з приватної власності ОСОБА_1 до комунальної власності територіальної громади м. Львова на користь Львівської міської ради (м.Львів, пл.Ринок, 1, ідентифікаційний код 04055896) нежитлове приміщення (підвал під індексом Х площею 25,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна- 01, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення (підвал під індексом Х площею 25,9 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -01, здійснену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ложовською Й.Є. (номер запису про право власності 13785637 від 17.03.2016, форма власності: приватна, розмір частки 1) .

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 15.08.2012 ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» здійснено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення загальною площею 60,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 32449688) та видано Витяг про державну реєстрацію прав №35177711 від 15.08.2012. Підставою виникнення права власності став договір купівліпродажу нежитлового приміщення № 2035 від 15.08.2012, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Серафин Л.В., предметом якого є лише нежитлове приміщення площею 60,2 кв.м (приміщення на першому поверсі), що знаходиться по АДРЕСА_1 . Реєстрація права власності на нежитлове приміщення площею 25,9 кв.м за вищевказаною адресою станом на 29.12.2012 ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не здійснювалась. Вивченням відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно установлено, що 12.10.2015 державним реєстратором Львівського міського управління юстиції Трубою О.М., згідно прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 25205060 від 12.10.2015, здійснено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення загальною площею 60,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (в описі об`єкта нерухомого майна зазначено - згідно технічного паспорта, підвал 25,9 кв.м), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01. При цьому, як додаткові відомості зазначено, що підвальне приміщення під індексом Х/25,9 кв.м використовується згідно довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 2/1574 від 25.09.2015. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі - продажу нежитлового приміщення № 2035 від 15.08.2012, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Як зазначено вище, предметом вказаного договору є лише нежитлове приміщення площею 60,2 кв.м за вказаною адресою. Згідно з інформацією ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №5345 від 21.11.2019, довідка № 2/1574 від 25.09.2015 такого змісту за адресою: АДРЕСА_1 не видавалась, а видавалась довідка за цим же номером ОСОБА_4 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . В той же час, повідомлено, що технічний паспорт на приміщення площею 60,2 кв.м і дописаним підвалом площею 25,9 кв.м ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не виготовлявся і є підробленим. В подальшому, ОСОБА_2 (як власник нежитлового приміщення загальною площею 60,2 кв.м та підвального приміщення під індексом Х площею 25,9 кв.м за даною адресою згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45479275 від 12.10.2015) звернулась до державного реєстратора із заявою від 30.10.2015 про виділення в окреме користування підвального приміщення пл. 25,9 кв.м та видачу окремих свідоцтв про право власності на дані об`єкти. За результатом розгляду заяви ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, 13.11.2015 державним реєстратором Львівського міського управління юстиції Трубою О.М., всупереч п.58 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 (який діяв на час вчинення реєстраційних дій), безпідставно прийнято рішення про виділ частки з об`єкта нерухомого майна та зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення загальною площею 25,9 кв.м (опис згідно технічного паспорту) за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 13.11.2015, виданого Львівським міським управлінням юстиції (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -01). Розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційна справа за реєстраційним номером 01 закрито згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Львівського міського управління юстиції Труби О.М. Відтак, державним реєстратором Львівського міського управління юстиції Трубою О.М без будь-яких на те правових підстав, всупереч документам, поданим для здійснення державної реєстрації прав, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 26109713 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно завідомо неправдиві відомості про набуття права приватної власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна нежитлові приміщення площею 25,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, на підставі договорів купівлі-продажу від 17.03.2016 №148 та №152, ОСОБА_2 відчужила нежитлове приміщення загальною площею 25,9 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01, вартість приміщення 94173 грн.) та нежитлове приміщення площею 60,2 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01) по АДРЕСА_1 . За даним фактом 28.11.2019 розпочато кримінальне провадження №0000140 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється ГУ НП у Львівській області. Так, прокуратурою області встановлено, що спірний об`єкт нерухомого майна (підвальне приміщення під індексом Х площею 25,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ) належить до комунальної власності та незаконно вибув з власності територіальної громади м. Львова. Так, будинок АДРЕСА_1 в цілому зареєстрований на праві комунальної власності за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради на підставі рішення Галицького (Ленінського) райвиконкому м. Львова № 222 від 14.04.1987 «Про затвердження реєстру житлових будинків належних місцевим радам» з 11.05.2005. Окрім того, рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1164 від 09.12.2016 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова» вирішено зареєструвати територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м.Львова, є ізольованими, не належать до житлового фонду, не перебувають у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжними (в тому числі на підвал в будинку АДРЕСА_3 , індексний номер Х, загальною площею 25,9 кв.м). ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 23.02.2017 за інвентарним №946 видано Управлінню комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради технічний паспорт на нежитлове приміщення в житловому будинку за вказаною адресою (А-3), підвал (загальна площа 25,9 кв.м, індекс Х). Окрім того, спірний об`єкт був предметом оренди згідно договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № 5762-7 від 21.11.2007, укладеного Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ФОП ОСОБА_3 . Дія договору припинена на підставі акту приймання-передачі від 28.02.2014, складеного ФОП ОСОБА_3 та ЛКП «Снопківське». Управління майном, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Львова (виконання повноважень орендодавця, продавця, органу приватизації майна у визначених Львівською міською радою та виконавчим комітетом Львівської міської ради межах), відноситься до компетенції Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради. У зв`язку із наведеними обставинами, просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 12.12.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Заступника прокурора Львівської області Пуківського Б. в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності.

31.01.2020 року представник третьої особи Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради скерував на адресу суду пояснення, в яких позовні вимоги підтримав повністю. Пояснення вмотивовані тим, що відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно будинок на за адресою: АДРЕСА_1 належить територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради на праві комунальної власності на підставі рішення виконавчого комітету Галицької районної ради народних депутатів м. Львова №222 від 14.04.1987 року. Крім того, згідно з базою даних обліку орендних платежів обліковується договір оренди №Г-5762- 2 від 21.11.2007 року, укладений з ОСОБА_3 на приміщення площею 25,9 кв.м. Зазначений договір оренди припинений на підставі акту приймання передачі від 28.02.2014 року. В процесі здійснення покладених на управління повноважень було виявлено, що відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень нежитлове приміщення площею 25,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у приватній власності ОСОБА_1 . Первинна реєстрація права приватної власності на вказане приміщення під виглядом підвалу приналежного до нежитлового приміщення загальною площею 60, 2 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 була проведена на підставі договору купівлі продажу №2035 від 15.08.2012 року за ОСОБА_2 . Проте, при аналізі даного договору купівлі продажу було з`ясовано, що нежитлове приміщення площею 25,9 м.кв. предметом даного договору не було. Згідно наявної інформації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Трубою О.М., 12.05.2015 року за ОСОБА_1 проведено реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення загальною площею 60.2 м.кв. В описі об`єкта нерухомого майна зазначено згідно технічного паспорта, підвал 25,9 кв.м. При цьому, як додаткові відомості зазначено, що підвальне приміщення під індексом Х площею 25,9 кв.м. використовується згідно довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №2/1574 від 25.09.2015 року. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі продажу нежитлового приміщення №2035 від 15.08.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Представник третьої особи зазначає, що відповідно до інформації, наданої ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» довідка №2/1574 від 25.09.2015 року, довідка такого змісту за адресою: АДРЕСА_1 не видавалась, технічний паспорт на нежитлове приміщення площею 60.2 кв.м. з підвалом площею 25,9 кв.м. не виготовлявся, тому ймовірно є підробленим. Представник третьої особи вказує, що відповідно до довідки №ю1/1243 від 23.07.2017 року виданої ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», нежитлове приміщення площею 25,9 кв.м. є нежитловим приміщенням, ізольованим, до житлового фонду не належать, у загальному користуванні мешканців будинку не перебувають. Нежитлове приміщення площею 25,9 м.кв. стало предметом договору купівлі продажу №148 від 17.03.2016 року №148, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Зважаючи, що державна реєстрація права власності на нежитлове приміщення площею 25,9 м.кв. за ОСОБА_2 проведена на підставі неналежних документів, здійснена з порушенням законодавства, відтак і подальша реєстрація права приватної власності за ОСОБА_1 є неправомірною та підлягає скасуванню.

13.01.2020 року відповідачем ОСОБА_1 скеровано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Відзив на позовну заяву вмотивований тим, що прокурор у даному випадку не в праві звертатися до суду в інтересах держави в особі міської ради, оскільки рада не наділена жодними функціями щодо захисту інтересів держави. Крім того відповідач зазначає, що матеріали справи не містять доказів відповідно до вимог процесуального законодавства (наприклад, внесених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, вироку суду щодо службових осіб, докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків), які свідчать про невиконання чи неналежне виконання посадовими особами Львівської обласної ради свої службових обов`язків, що потягнуло за собою незабезпечення збереження, невжиття заходів щодо запобігання вибуття, та не вжиття заходів для витребування спірного нежитлового приміщення. Крім того, відповідач стверджує, що спірне приміщення було зареєстроване за ОСОБА_2 13.11.2015 року, а відтак строк позовної давності сплив у листопаді 2018 року. Відтак у задоволенні позову слід відмовити,з підстав пропуску строку позовної давності. Відповідач стверджує, що доводи позивача про те, що ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не видавало довідку №2/1574 від 25.09.2015 року щодо спірного приміщення, а видавало під вказаним номером іншу довідку, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не може нести відповідальності за дії ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» , які полягають в нумерації виданих документів. Відповідач зазначає, що державна реєстрація прав та їх обтяжень за ОСОБА_2 була проведена державним реєстратором Львівського міського управління юстиції, він наділений законом повноваженнями щодо перевірки необхідного для реєстраційної дії пакету документів та перевірки достовірності та правдивості відомостей, що містяться в поданих документах, оскільки це один з етапів здійснення державної реєстрації після якого реєстратор після якого реєстратор здійснює реєстрацію або у проведенні реєстраційної дії з обґрунтованих підстав. Просить у позов відмовити.

16.01.2020 року представником прокуратури Львівської області подано відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що прокурор вправі звернутись до суду з метою захисту інтересів держави в особі органів державної влади чи місцевого самоврядування, які уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Також представник зазначив, що матеріали справи містять належні докази, що Львівською міською радою як дійсним власником майна не приймалось рішення про відчуження спірного майна, таке вибуло з володіння територіальної громади м. Львова поза її волею. Щодо застосування строків позовної давності представник зазначає, що будинок АДРЕСА_1 в цілому зареєстрований на праві комунальної власності за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради на підставі рішення Галицького райвиконкому м. Львова №222 від 14.04.1987 «Про затвердження реєстру житлових будинків належних місцевим радам» з 11.05.2005. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1164 від 09.12.2016 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м.Львова» вирішено зареєструвати територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної територіальної громади м. Львова, є ізольованими, не належать до житлового фонду та не є допоміжними ( втому числі на підвал в будинку АДРЕСА_3 , індексний номер Х, загальною площею 25,9 кв.м. Таким чином, Львівська міська рада дізналась про порушення права територіальної громади м. Львова внаслідок незаконної реєстрації права приватної власності на спірний об`єкт в ході виконання вищевказаного рішення виконавчого комітету Львівської міської ради, після 02.12.2016 року. Відтак, вважає позицію відповідача про сплив позовної давності безпідставною.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.02.2020 року постановлено розгляд цивільної справи за позовом Заступника прокурора Львівської області Пуківського Б. в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності проводити за правилами загального позовного провадження.

23.03.2020 року відповідачем ОСОБА_1 скеровано відповідь на пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, в яких зазначив, що оскільки станом на 23.02.2017 року спірне приміщення було окремим нерухомим майном, у довідці ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №ю1/1243 від 23.02.2017 року правильно зазначено, що спірне нежитлове приміщення є ізольованим, до житлового фонду не належить, у загальному користуванні не перебуває та є допоміжним. Разом з цим вказана довдіка не може жодним чином стосуватись реєстарції за ОСОБА_2 права на квартиру спільно з підвальним приміщенням, яка мала місце у 2015 році, тобто раніше ніж була видана вказана довідка.

24.04.2020 року відповідачем ОСОБА_1 скеровано на адресу суду заперечення на відповідь на відзив, які він обгрунтовує тим, що позивач у позовній заяві вказує, що підвальне приміщення під інд Х пл. 25,9 кв.м. за адерсою: АДРЕСА_1 належить до комунальної власності територіальної громади м. Львова на пісдтаві рішення Галицького райвиконкому м. Львова №222 від 14.04.1987 року «Про затвердження реєстру житлових бужинків належних місцевим радам», згідно якого з 11.05.2005 року будинок АДРЕСА_1 зареєстрований в цілому за територіальною громадою м.Львова в особі Львівської міської ради. З наведеного вбачається, що передача будинку чи окремих його приміщень на підставі Постанови КМУ №311 від 05.11.1991 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю і власністю адміністратвино територіальних одиниць (комунальною) власністю» не здійснювалась, оскільки у такому випадку реєстрація 11.05.2005 роу права власності на будинок на АДРЕСА_1 мала бути проведена на підставі документів, які були видані після 05.11.1991 року. Відповідач вважає, що матеріалами справи спростовуються доводи прокурора про те, що право власності у позивача виникло на підставі Постанови КМУ №311 від 05.11.1991 року «Про розмежування державного мійна України між загальнодержавною (республіканською) власністю та власністю адімінстративно територіальних одиниць». Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.08.2020 року призначено у справі за позовом Заступника прокурора Львівської області Пуківського Б. в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності судову будівельно-технічну експертизу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 24.05.2021 року апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволено. Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 14.08.2020 року у справі за позовом Заступника прокурора Львівської області Пуківського Б. в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності судову будівельно-технічну експертизу. Постановлено нову ухвалу. Відмовлено представнику відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_6 у призначенні будівельно технічної експертизи у зазначеній справі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.11.2020 року відновлено провадження у справі за позовом Заступника прокурора Львівської області Пуківського Б. в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності.

19.10.2021 року представником Львівської міської ради подано заяву про зміну предмета позову.

26.10.2021 року заступником керівника Львівської обласної прокуратури Друзюком М. подано заяву про уточнення позовних вимог.

Разом з тим, клопотанням представника Львівської міської ради та заступника керівника Львівської обласної прокуратури Друзюка М. заява про зміну предмета позовної заяви та уточнення до позовної заяви відкликані та представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог, вказаних у первинній редакції позовної заяви, зареєстрованої 19.12.2019 року.

05.01.2022 року ОСОБА_1 скерував на адресу суду письмові пояснення, в яких зазначає, що на даний час є чинними та не скасовувались рішення щодо державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на спірне приміщення, що виключає сумніви у відсутності в останньої права відчужити такі приміщення відповідачу. Зазначає, що відсутні підстави для витребування у відповідача спірних приміщень. Крім того, зазначив, що на замовлення відповідача Львівським науково дослідним інститутом судових експертиз складно висновок від 13.12.2021 року №4927, за результатами будівельно технічного дослідження, згідно якого приміщення підвалу за індексом Х, площею 29,5 кв.м. на АДРЕСА_1 не є самостійним об`єктом рухомого майна, це є допоміжним приміщенням будинку.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.05.2022 року продовжено процесуальний строк розгляду цивільної справи за позовом заступника прокурора Львівської області Пуківського Б. в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності.

02.12.2022 року представником Львівської обласної прокуратури скеровано заперечення на пояснення відповідача. Заперечення обґрунтовує тим, що висновок експерта №4927 від 13.12.2021 року не стосується предмета доказування, оскільки матеріал справи містять достатньо доказів про те, що спірне приміщення є нежитловим, а визначення функціонального призначення спірного приміщення не потребує спеціальних знань.

03.01.2023 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради подано заперечення щодо письмових пояснень відповідача, в яких представник вказує, що в одержаних Львівською міською радою письмових поясненнях ОСОБА_1 вказано, що спірні приміщення площею 25,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 є допоміжними приміщеннями та не є індивідуально визначеним майном. Дані твердження спростовуються наступними доказами наявними в матеріалах справи. Як встановлено з матеріалів справи, зокрема з довідки ЛОР ОКП «БТІ та ЕО» від 23.02.2017 року №1/1243 спірне нежитлове приміщення є ізольованим, не належить до житлового фонду, не перебуває у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжним. Про те, що спірне приміщення є нежитловим та знаходиться у підвалі свідчить наявність в матеріалах справи інших документів, таких як: договір оренди №Г-5762-7 від 21.11.2007 року, поверховий план будинку, акт приймання передачі, довідка ЛКП «Снопківське» видана 10.03.2015 року, інвентаризація приміщень, технічний паспорт на нежитлове приміщення складений ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»23.02.2017, а також договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про продаж спірного майна. Крім того, заперечила щодо доручення відповідачем висновку експерта Львівського науково дослідного інституту судових експертиз від 13.12.2021 №4927, оскільки такий в силу вимог ст. 83 ЦПК України, відповідач повинен був подати суду разом з поданням відзиву.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.04.2023 року підготовче провадження у справі за позовом заступника прокурора Львівської області Пуківського Б. в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності закрито та призначено справу до судового розгляду

В судовому засіданні представник Львівської обласної прокуратури та представник Львівської міської ради вимоги позовної заяви, викладені у первинній редакції підтримали повністю. Просили позов задовольнити повністю.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні, проти позову заперечила. Зазначила, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Управління комунальної власності ДЕР ЛМР у судове засідання не з`явилась належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. При наданні пояснень у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила такі задовольнити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів №222 від 14.04.1987 року затверджено реєстр житлових будинків, які належить місцевим радам по Ленінському району м. Львова, зокрема будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі продажу №652-А(1255), посвідченого приватним нотаріусом Гудик Г. 25.03.1998 року, представництво Фонду державного майна України у м.Львові в особі начальника юридичного відділу Представництва Косаревич І.І., яка діє на підставі довіреності №402, вчиненої 23.07.1997 року, та ТзОВ «Відміна», зареєстроване Львівською міською радою народних депутатів від 04.12.1995 року, реєстровий №10094 уклали договір купівлі продажу будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Наказом Регіонального відділення по Львівській області Фонду державного майна №75 від 11.02.1998 року затверджено звіт проведеної експертної оцінки приміщення ТзОВ «Відміна» за адресою: АДРЕСА_1 .

25.03.1998 року складено акт прийому передачі №652 - А/1255/ між Представництвом Фонду державного майна України у м. Львові та ТзОВ «Відміна», яким засвідчено що продавцем виконані зобов`язання щодо передачі покупцю у власність об`єкту продажу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі свідоцтва на власність від 03.06.1998 року №652-А/1255/, ТзОВ «Відміна» набуто право власності на об`єкт продажу приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , склад та вартість якого зазначені у Договорі купівлі продажу №652-А/1255/ від 25.03.1998 року.

Відповідно до технічного паспорту від 18.11.1997 року (інвентарний номер 946), будинок на АДРЕСА_1 , загальною площею 60, 2 кв.м., розташований на 1 поверсі.

Відповідно до договору купівлі продажу приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дольницькою Л.М. 18.04.2001 року, реєстровий номер 2309 ТзОВ «Відміна» продало, а ОСОБА_3 купила нежитлове приміщення, площею 60.2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З реєстраційного посвідчення, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 20.04.2001 року, вбачається, що нежитлове приміщення, загальною площею 60,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу, посвідченим нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дольницькою Л.М. 18.04.2001 року, про що внесено запис в реєстрову книгу №16, за реєстровим №7330.

Відповідно до договору купівлі продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Серафин Л.В. 15.08.2012 року, за реєстровим номером 2038, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купила нежитлове приміщення, площею 60,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням реєстратора ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» Кіт Л.А. про державну реєстрацію прав від 15.08.2012 року, проведено державну реєстрацію на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 в цілому, реєстраційний номер об`єкта: 32449688. Витяг про державну реєстрацію прав №35177711 від 15.08.2012.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45479275 від 12.10.2015, власник нежитлового приміщення загальною площею 60,2 кв.м та підвального приміщення під індексом Х площею 25,9 кв.м. ОСОБА_2 звернулась до державного реєстратора із заявою від 30.10.2015 про виділення в окреме користування підвального приміщення пл. 25,9 кв.м та видачу окремих свідоцтв про право власності на об`єкти за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатом розгляду заяви ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, 13.11.2015 року державним реєстратором Львівського міського управління юстиції Трубою О.М. прийнято рішення про виділ частки з об`єкта нерухомого майна та зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення загальною площею 25,9 кв.м (опис згідно технічного паспорту) за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 13.11.2015, виданого Львівським міським управлінням юстиції (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -01).

Згідно з інформацією ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №5345 від 21.11.2019, довідка №2/1574 від 25.09.2015 такого змісту: за адресою: АДРЕСА_1 не видавалась, а видавалась довідка за цим же номером ОСОБА_4 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . В той же час, повідомлено, що технічний паспорт на приміщення площею 60,2 кв.м і дописаним підвалом площею 25,9 кв.м ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не виготовлявся і є підробленим.

Відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ложовською Й.Є. 17.03.2016 року, реєстровий номер 148, ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив нежитлове приміщення, загальною площею 25,9 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1 .

З листа Управління комунальної власності ДЕР ЛМР №4-2302-2411 від 15.10.2019 року вбачається, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.05.2005 року будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований на праві комунальної власності за територіальною громадою м. Львова.

Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради №1164 від 09.12.2016 року зареєстровано за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на нежитлові приміщення, які належить до комунальної власності територіальної громади м. Львова, є ізольованими, не належать до житлового фонду, не перебувають у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжними, зокрема на підвал, загальною площею 25, 9 кв.м., під індексом Х , на АДРЕСА_1 . З плану нежитлового приміщення долученого до технічного паспорту від 23.02.2017 року (інвентаризаційна справа №946) вбачається, що підвал на АДРЕСА_1 , загальною площею 25.9 кв.м. позначений індексом Х.

Щодо позиції відповідача ОСОБА_1 щодо неналежного звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі міської ради, суд зазначає наступне.

Відповідно з ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Так, згідно з ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 3 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках до суду з позовною заявою звертається прокурор, бере участь у розгляді справ за його позовами.

При цьому положеннями ч.ч. 4-5 даної статті Кодексу визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду. Прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Таким чином, прокурор вправі звертатись до суду з метою захисту інтересів держави в особі органів державної влади чи місцевого самоврядування, які уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, належно обґрунтувавши підстави реалізації. представницьких повноважень.

При дослідженні судом матеріалів справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1164 від 09.12.2016 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Львова» вирішено зареєструвати територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м.Львова, є ізольованими, не належать до житлового фонду, не перебувають у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжними (в тому числі на підвал в будинку АДРЕСА_3 , індексний номер Х, загальною площею 25,9 кв.м).

Відповідно до довідки ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №1ю/1243 від 23.02.2017 року, наданої Управлінню комунальної власності ДЕР ЛМР, згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 29.12.2012 року нежитлове приміщення в будинку АДРЕСА_1 під індексом Х становить 25,9 кв.м. Вказане нежитлове приміщення є ізольованим, не належить до житлового фонду, не перебуває у загальному користуванні мешканців будинку та не є допоміжне

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 45479275 від 12.10.2015 року ОСОБА_2 звернулась до державного реєстратора із заявою від 30.10.2015 про виділення в окреме користування підвального приміщення пл. 25,9 кв.м та видачу окремих свідоцтв про право власності на дані об`єкти. За результатом розгляду заяви ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, 13.11.2015 державним реєстратором Львівського міського управління юстиції Трубою О.М., всупереч п.58 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 (який діяв на час вчинення реєстраційних дій), безпідставно прийнято рішення про виділ частки з об`єкта нерухомого майна та зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення загальною площею 25,9 кв.м за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 13.11.2015, виданого Львівським міським управлінням юстиції (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -01). Розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційна справа за реєстраційним номером 01 закрито згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Львівського міського управління юстиції Труби О.М. Відтак, державним реєстратором Львівського міського управління юстиції Трубою О.М без будь-яких на те правових підстав, всупереч документам, поданим для здійснення державної реєстрації прав, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 26109713 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно завідомо неправдиві відомості про набуття права приватної власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна нежитлові приміщення площею 25,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ложовською Й.Є. 17.03.2016 року, реєстровий номер 148, ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив нежитлове приміщення, загальною площею 25,9 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 655 ЦПК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 657 ЦПК України, договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 182 ЦК України).

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі по тексту - Закон № 1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

При цьому згідно з п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону, одним з обов`язкових етапів державної реєстрації прав є перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону № 1952-IV держава гарантує об`єктивність, достовірність та повноту відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

У ч. 4 ст. 18 Закону № 1952-IV вказано, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно із ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було в наступному набувачем відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

Право власника згідно з частиною першою статті 388 ЦК України на витребування майна від добросовісного набувача пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388) Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За зазначених вище обставин вбачається, що при проведенні державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нежитлове приміщення (підвал під індексом Х, площею 25.9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ), державним реєстратором всупереч вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не було належним чином перевірено документи надані на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, а відтак слід скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію та припинити право власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення (підвал під індексом Х, площею 25.9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином на момент укладення договору купівлі-продажу та реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення (підвал під індексом Х площею 25,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна- 01 була відсутня правова підстава для існування права власності за ОСОБА_1 вказане нежитлове приміщення.

У постанові ОП КГС Верховного Суду від 24 січня 2020 року в справі № 910/10987/18 суд зазначив, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч.1,ч.3ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка немала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2)було викрадене у власника або особи,якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 183/1617/16 зазначено, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України).

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Спірне нежитлове приміщення належало до комунального майна. Право власності на вказане нежитлове приміщення, загальною площею, 25,9 кв.м. незаконно зареєстровано за ОСОБА_1 , оскільки вищевказані обставини свідчать, що нежитлове приміщення вибуло з комунальної власності поза волею власника - Львівської міської ради, і є підстави для її витребування у ОСОБА_1 в судовому порядку.

Під час розгляду справи ні відповідачем, ні його представником не надано суду належних та допустимих доказів, що свідчать про отримання в передбаченому законом порядку права приватної власності на нежитлове приміщення (підвал під індексом Х, площею 25.9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ), не спростовано доводів позивача про порушення права Львівської міської ради на вільне володіння, користування, розпорядження вказаним об`єктом нерухомого майна.

Щодо висновку експерта за результатами будівельно технічно дослідження №4927 від 13.12.2021 року, з якого вбачається, що приміщення під літ Х, площею 25,9 кв.м. на АДРЕСА_1 не є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є допоміжними приміщеннями будинку. Приміщення підвалу під літ. Х, площею 25,9 кв.м. на АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та може розглядатись як допоміжне приміщення до належного відповідачу нежитлового приміщення 1-го поверху, площею 60,2 кв.м., суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Спірне приміщення є нежитловим та знаходиться у підвалі, є ізольованим, не належить до житлового фонду, не перебуває у загальному користуванні мешканців будинку та не допоміжним.

З огляду на наведене, висновок експерта не стосується предмета доказування, стосується правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду, а тому відповідно до ст.77 ЦПК України,суд не вважає такий належним доказом.

Вирішуючи клопотання відповідача ОСОБА_1 щодо застосування до вимог строків позовної давності, суд виходить з такого.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Неодноразово Велика Палата Верховного Суду висловлювала правову позицію щодо застосування строків позовної давності при вирішенні спорів про витребування майна із незаконного володіння на підставі статей 387, 388 ЦК України, та зазначала, що до таких спорів застосовується загальна позовна давність у три роки. За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому і в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган (пункти 46, 48, 65-66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17).

Так, судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 в цілому зареєстрований на праві комунальної власності за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради на підставі рішення Галицького райвиконкому м. Львова №222 від 14.04.1987 «Про затвердження реєстру житлових будинків належних місцевим радам» з 11.05.2005.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1164 від 09.12.2016 «Про реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної власності територіальної громади м.Львова» вирішено зареєструвати територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на нежитлові приміщення, які належать до комунальної територіальної громади м. Львова, є ізольованими, не належать до житлового фонду та не є допоміжними ( втому числі на підвал в будинку АДРЕСА_3 , індексний номер Х, загальною площею 25,9 кв.м.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, Львівська міська рада дізналась про порушення права територіальної громади м. Львова внаслідок незаконної реєстрації права приватної власності на спірний об`єкт в ході виконання вищевказаного рішення виконавчого комітету Львівської міської ради, після 02.12.2016 року.

Відтак, суд ухвалюючи рішення у даній справі вважає, що позовна давність не пропущена, оскільки позивачу стало відомо, про порушення його права після 02.12.2016 року, а відтак, трирічний строк на звернення до суду, передбачений ст. 257 ЦК України, ним не пропущено.

А тому враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог.

При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь Львівської обласної прокуратури (платник судового збору) документально підтверджені судові витрати в розмірі 3 842,00 гривень судового збору за подання позову.

Керуючись ч.1 ст. 76, ч.ч. 1,2 ст. 77, ч.ч. 1,5 ст. 81, ст.ст. 263 - 265, 273, 280-283 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позов Заступника прокурора Львівської області Пуківського Б. в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності задовольнити.

Витребувати з приватної власності ОСОБА_1 до комунальної власності територіальної громади м. Львова на користь Львівської міської ради (м.Львів, пл.Ринок, 1, ідентифікаційний код 04055896) нежитлове приміщення (підвал під індексом Х площею 25,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна- 01.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення (підвал під індексом Х площею 25,9 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна -01, здійснену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ложовською Й.Є. (номер запису про право власності 13785637 від 17.03.2016, форма власності: приватна, розмір частки 1).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Львівської області 3 842,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.07.2023 року.

Учасники справи:

Позивач:

Заступника прокурора Львівської області Пуківського Б. (адреса місцезнаходження: 79005, м.Львів, пр-т.Шевченка, 17-19) інтересах держави в особі Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79006, м.Львів, пл.Ринок, 1; ідентифікаційний код в )

Відповідач:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_5 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл.Галицька, 15; ідентифікаційний код в )

Суддя /підпис/ Х.М. Мисько

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Х.М.Мисько

Копію рішення виготовила помічник судді Чорненька К.М., 25.07.2023 року.