Справа № 175/1841/20
Провадження № 6/175/279/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2023 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря судового засідання Вербицької К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну способу виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з заявою про зміну способу виконання рішення суду.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2022 року було вирішено усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . При цьому заявник просить суд встановити такий порядок виконання вищевказаного судового рішення, а саме усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком шляхом виселення зазначених осіб.

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11.09.2023 року заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява про зміну способу виконання рішення суду задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2022 року було вирішено усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . При цьому заявник просить суд встановити такий порядок виконання вищевказаного судового рішення, а саме усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком шляхом виселення зазначених осіб.

Згідно повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу, виданого Слобожанським відділом державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 21.12.2022 року, виконавчий документ не може бути прийнятий до виконання у зв`язку з тим, що резолютивна частина рішення не передбачає дій зобов`язального характеру, тобто боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. До повноважень Державної виконавчої служби не входить зняття з реєстрації місця проживання, а тому, керуючись п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Статтею 129-1 Конституції України та статтею 18 ЦПК України визначено принцип обов`язковості судових рішень. За змістом цього принципу судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом, а оцінка законності судових рішень може бути здійснена лише в установленому процесуальним законом порядку шляхом перегляду вищими судовими інстанціями.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення чи зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, необхідною умовою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, є наявність виняткових обставин, які б ускладнювали його виконання або робили його виконання неможливим, адже в такий спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення. Вказані обставини повинні бути чітко встановлені та підтвердженні відповідними доказами.

При цьому заявник просить у заяві не змінити спосіб виконання рішення, а фактично змінити обраний ним спосіб захисту порушеного права, а саме: усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком шляхом виселення зазначених у рішенні осіб.

Суд звертає увагу на те, що на стадії виконання рішення суд не може застосувати інший спосіб правового захисту позивача ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог.

Також Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2018 року у справі № 2-749/11/2229 роз`яснив, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі абсолютної неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Але під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд звертає увагу на те, що до даної заяви будь-яких доказів існування обставин, які роблять неможливим виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2022 року чи утруднюють таке виконання, суду не надані, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що заява є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 435, 258, 260, 261, 354, 355 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну способу виконання рішення суду відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. С. Журавель