Провадження № 2/686/12/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення сесії сільської ради, скасування реєстрації земельних ділянок, -

встановив:

02 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, зазначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення сесії сільської ради, скасування реєстрації земельних ділянок.

Свої вимоги в новій редакції позивач мотивувала тим, що після смерті її матері ОСОБА_5 , успадкувала все належне їй майно, в тому числі і житловий будинок по АДРЕСА_1 . Зазначає, що у постійному користуванні її мами з 1995 року знаходились земельні ділянки площею 1.29 га, які були занесені до облікового номеру в погосподарську книгу: 0.25 га для обслуговування будинку та господарських будівель, 0.29 га для ведення особистого селянського господарства, 0.75 га для сінокосіння і випасання худоби, яка складається з двох земельних ділянок відповідно до збірних кадастрових планів, якими користувалась позивач разом із мамою з 1996 р. Законодавством не передбачено припинення права постійного користування земельною ділянкою (незалежно від її цільового призначення) внаслідок смерті особи, тому до позивача перейшло право користування земельними ділянками і вона має право на їх приватизацію, оскільки користується зазначеними земельними ділянками та обробляє їх. Між тим, коли позивач звернулась до Гвардійської сільської ради з заявами про надання згоди на розробку проектів землеустрою на зазначені земельні ділянки, їй було відмовлено в наданні викопіровки на одну земельну ділянку для сінокосіння і випасання худоби та наданні згоди на розробку проекту землеустрою. Тому, позивач звернулась до сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_6 та з розробленого ним збірного кадастрового плану стало відомо, що на її земельну ділянку площею 0,3969 га допущені накладки земельних ділянок з кадастровими номерами :07:012:0260 площею 0,4500 га та :07:012:0218 площею 0,2023 га.

Рішенням 51 сесії Гвардійської сільської ради № 70 від 02.06.2020 року надано дозвіл на розробку проектів землеустрою на земельну ділянку площею 0,2023 га ОСОБА_3 , та на земельну ділянку площею 0,4500 га ОСОБА_4 щодо відведення земельної ділянки комунальної власності із зміною цільового призначення із «16.00-землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)» на 01.03-для ведення особистого селянського господарства (землі сільськогосподарського призначення)» за рахунок сформованої земельної ділянки загальною площею 16,7914 га з кадастровим номером :07:012:0121. Проте, позивач вказує, що абсолютно невірним є посилання у рішенні, що земельна ділянка загальною площею 16,7914 га з кадастровим номером :07:012:0121 не знаходиться у користуванні, адже ця земельна ділянка розподілена на 25 земельних ділянок, які знаходились в користуванні громадян, записані в погосподарські книги, їх видно в публічній кадастровій карті, та призначення цієї земельної ділянки для сінокосіння та випасання худоби. Тому, при наданні згоди на розробку проектів землеустроїв Гвардійська сільська рада повинна була звірити подані громадянами заяви та додані до них викопіювання земельних ділянок з записами в погосподарських книгах та публічною кадастровою картою, адже жодної вільної земельної ділянки в площині земельної ділянки з кадастровим номером :07:012:0121 не було. Отже, сільська рада змінила цільове призначення землі та надала згоду на виготовлення проектної документації всім фактичним землекористувачам, окрім позивача, а також, відмовила позивачу в наданні схеми (викопіровки, графічних матеріалів) її земельної ділянки, аби унеможливити дії по приватизації цієї землі, відмовлено в наданні згоди на виготовлення проекту землеустрою, в наданні копій документів з картографічних матеріалів землі с. Доброгорща. Тобто, сільська рада незаконно протидіяла законним зусиллям позивачки оформити приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться в її користуванні після смерті матері, а тому п. 1.1 та 1.2 рішення № 70 є такими, що порушують законне право землекористування та право на приватизацію земельної ділянки. Позивач вказує, що оскільки реєстрацією земельних ділянок з кадастровими номерами :07:012:0260 площею 0,4500га та :07:012:0218 площею 0,2023 га порушено право землекористування позивача та унеможливлено право приватизації земельної ділянки площею 0,3969га, яка знаходиться в постійному користуванні позивача, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не оформили ніяким чином своїх прав на земельні ділянки вже більше року, захист її права може бути здійснено шляхом скасування реєстрації в Державному земельному кадастрі земельних ділянок з вищезазначеними кадастровими номерами. Спірні земельні ділянки площею 0,4500 га та 0,2023 га сформовані на підставі проектів землеустрою на вже сформованій земельній ділянці загальною площею 16,7914 га, а надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкту, а коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. А тому, оспорені земельні ділянки площею 0,4500 га та 0,2023 га сформовані на підставі проектів землеустрою на вже сформованій земельній ділянці, що є неправомірним, тому оскарженні позивачем рішення підлягають скасуванню ще з цієї підстави.

У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати незаконним і скасувати п. 1.1, 1.21 рішення 51-ї сесії Гвардійської сільської ради № 70 від 02.06.2020 р., скасувати реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :07:012:0260 площею 0,4500 га та :07:012:0218 площею 0,2023 га в с. Доброгорща Хмельницького району.

Ухвалою судді від 08 листопада 2021 року по справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

08 грудня 2021 року відповідач Гвардійська сільська рада подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вказавши, що 02 червня 2020 року Гвардійська сільська рада на 51-й сесії 7 скликання, згідно поданих заяв, в межах своїх повноважень, прийняла рішення № 70 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності із зміною цільового призначення із «землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)» на «для ведення особистого селянського господарства (землі сільськогосподарського призначення)» за межами населених пунктів Гвардійської сільської ради з метою передачі у власність за рахунок сформованої земельної ділянки загальною площею 16,7914 га з кадастровим номером: :07:012:0121, зокрема: згідно п. 1.1 Рішення - ОСОБА_3 на земельну ділянку орієнтовною площею 0.2023 га за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, Гвардійська сільська рада (за межами населених пунктів) згідно доданого до заяви викопіювання; згідно п. 1.21 Рішення - ОСОБА_4 на земельну ділянку орієнтовною площею 0,4500 га за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, Гвардійська сільська рада (за межами населених пунктів) згідно доданого до заяви викопіювання. 05 серпня 2021 року на адресу відповідача надійшла заява позивача від 29.07.2021 року стосовно вчинення відповідачем дій, а саме: на найближчій сесії вирішення питання щодо передачі позивачу у власність земельних ділянок площею 0.25 га для обслуговування будинку та господарських будівель, площею 0.29 та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,75 га для сінокосіння та випасання худоби. 26.08.2021 року відповідачем було надано позивачу відповідь, що заява позивача від 29.07.2021 не відповідає вимогам, а саме: в клопотанні позивача відсутні графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Таким чином, враховуючи недотримання позивачем вимог земельного законодавства щодо отримання права власності на оскаржувані земельні ділянки, рішення та відповідь відповідача від 26.08.2021 № 1247 відповідають вимогам Земельного кодексу України та цілком узгоджуються з існуючою судовою практикою Верховного суду. Крім того, представник відповідача звертає увагу на те, що позивач, крім заяви від 29.07.2021, більше до відповідача з приводу надання земельних ділянок не зверталась, заяв про надання згоди на розробку проекту землеустрою не подавала. Крім того, викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) надаються державними кадастровими реєстраторами, а не органами місцевого самоврядування. Також, за твердженням Позивача, вона набула права постійного користування спірними земельними ділянками після смерті її матері в порядку спадкування за законом, тобто з 30.05.2020, проте, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку і Позивач такого права не набула, оскільки таке право виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Також, відповідач вказує на те, що надання згоди на розробку проектної документації були вчинені лише щодо тих землекористувачів земельної ділянки з кадастровим номером :07:012:0121, які дотримались встановленої законом процедури подачі клопотання до органу місцевого самоврядування, чого не було дотримано з боку Позивача.

Таким чином, рішення 51-ї сесії сьомого скликання Гвардійської сільської ради від 02 червня 2020 року № 70, у тому числі, у п.п. 1.1, 1.21, є абсолютно законним та обґрунтованим і прийняте Відповідачем в межах наданих йому повноважень.

10 грудня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому вказано, що твердження позивача про набуття права постійного користування земельними ділянками після смерті її матері в порядку спадкування за законом є спірним, оскільки погосподарський облік не передбачає реєстраційних дій і не несе жодних правових наслідків для об`єктів, відносно яких він здійснюється. Таким чином, дані погосподарської книги Гвардійської сільської ради про те, що у ОСОБА_5 за період 1995-2020 років в особистому користуванні перебуває земля загальною площею 0,29 га для ведення особистого селянського господарства та 0.75 га для сінокосіння і випасання худоби, не є достатнім доказом набуття права користування позивачем спірними земельними ділянками. Отже, на підтвердження перебування спірної земельної ділянки в користуванні ОСОБА_5 позивачка не надала жодного доказу, в матеріалах справи відсутнє рішення сесії сільської ради про передачу у постійне користування ОСОБА_5 спірних земельних ділянок, відсутній Державний акт про право користування на спірні земельні ділянки, виданий ОСОБА_5 , а також землевпорядною організацією не встановлювалися межі земельних ділянок в натурі (на місцевості).

02.06.2020 року Гвардійська сільська рада на 51-й сесії сьомого скликання, згідно поданих заяв, прийняла рішення № 70 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності із зміною цільового призначення, зокрема: згідно п. 1.1 - гр. ОСОБА_3 на земельну ділянку орієнтовною площею 0,2023 га; згідно п. 1.21 Рішення - гр. ОСОБА_4 на земельну ділянку орієнтовною площею 0,4500 га.

05 серпня 2021 року на адресу Гвардійської сільської ради надійшла заява Позивача щодо передачі Позивачу у власність земельних ділянок площею 0,25 га для обслуговування будинку та господарських будівель, площею 0.29 га для ведення особистого селянського господарства, площею 0.75 га для сінокосіння та випасання худоби. За результатами 26.08.2021 року сільською радою було надано Позивачу відповідь, в якій було зазначено, що заява не відповідає встановленим вимогам, а саме: в клопотанні Позивача відсутні графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи недотримання Позивачем вимог земельного законодавства щодо отримання права власності на оскаржувані земельні ділянки, рішення та відповідь Відповідача від 26.08.2021 № 1247 відповідають вимогам ЗК України. Отже, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що позивачка набула право постійного користування земельними ділянками площею 0,29 га для ведення особистого селянського господарства та 0.75 га для сінокосіння і випасання худоби після смерті її матері в порядку спадкування за законом на підставі відомостей із погосподарської книги. Тому, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

17.12.2021 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що спірним рішенням Гвардійської сільської ради порушуються її права на приватизацію земельної ділянки, яка нібито знаходиться в її користуванні після смерті матері - ОСОБА_5 . Проте, позивач не зверталась з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування та не оскаржувала рішення про відмову у передачі земельної ділянки у власність, а звернулась з позовом у даній справі, яким просить скасувати рішення, відповідно до яких надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою третім особам, чим фактично намагається позбавити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прав на належні їм земельні ділянки. Так, представник третьої особи зазначив, що позивач не довів наявність суб`єктивного матеріального права охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов. На підтвердження позовних вимог, Позивач зазначає, що до неї як спадкоємця померлої матері перейшло належне ОСОБА_5 право постійного користування земельною ділянкою відповідно до записів в погосподарській книзі з 1996 року. Проте, позивачем не додано до позовної заяви доказів встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки Позивача на місцевості та видачі державного акту на право постійного користування землею. Тому, обставини наявності у Позивача чи у померлої матері Позивача права постійного користування земельною ділянкою не доведено належними та допустимими показами. При цьому, представник третьої особи вказує, що Позивачем не надано доказів, які свідчать про наявність у її померлої матері державного акту про право користування земельною ділянкою та не доведено порушення спірним рішенням сільської ради її прав, Позивачем не надано доказів того, що належна нібито їй земельна ділянка винесена в натурі, тобто на місцевості, не надано доказів визначення її межі. За відсутності вказаних доказів, обставини щодо нібито накладки земельних ділянок, які надані третім особам на земельну ділянку Позивача, не доведені.

При цьому, представник третьої особи зазначає, що сама ж Позивач вказує, що земельна ділянка комунальної власності площею 16,7914 га розподілена на 25 земельних ділянок. Проте, з незрозумілих причин, Позивачка просить скасувати рішення в частині надання дозволу на розроблення проектів землеустрою лише для ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Тому, просить відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача понесені третьою особою витрати.

12.12.2022 року представник третьої особи - ОСОБА_7 подав до суду пояснення щодо позову в новій редакції, а представник позивача - ОСОБА_2 подала відповідь на зазначені пояснення.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позову в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, позицію щодо позлвних вимог висловили у відзиві на позов.

Представник відповідача Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, позицію щодо позову виклали у відзиві на позов.

Третя особа ОСОБА_4 не з`явилась, її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася,про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв, клопотань, пояснень до суду не подавала.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є єдиною спадкоємицею ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 01.06.2020 року, копією інформації від приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Лаврентьєвої В.В. від 02.10.2020 року вих. № 143/02-14.

Відповідно до копії виписки з погосподарської книги від 06.10.2020 року № 2938, виданої виконкомом Гвардійської сільської ради, згідно запису в погосподарській книзі № 13 періоду 2016-2020 р.р. особовий рахунок № НОМЕР_2 житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , належав померлій ОСОБА_5 . За вказаним господарством рахувалась земельна ділянка площею 1.29 га в тому числі: для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,29 га, для сінокосіння і випасання худоби - 0,75 га. Даний факт, також, підтверджується копією облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки.

29.07.2021 року позивач звернулась до Гвардійського сільського голови із заявою про вирішення на найближчій сесії питання про передачу позивачу у власність земельних ділянок: для обслуговування будинку та господарських будівель площею 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,29 га, для сінокосіння і випасання худоби - 0,75 га, що підтверджується копією вказаної заяви.

Як вбачається із копії відповіді сільського голови Гвардійської сільської ради від 26.08.2021 року за № 1247, подана позивачем заява з проханням щодо передачі у власність трьох земельних ділянок не відповідає вимогам ч. 6 ст. 118 ЗК України, а саме: в поданому клопотанні відсутні графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Через невідповідність поданих документів вимогам чинного законодавства, в задоволенні прохання відмовлено.

Відповідно до копії повідомлення від 12.10.2021 року № 1559 на запит від 07.10.2021 року № 22, вбачається, що погосподарський облік, як вид первинного обліку, передбачений для накопичення і систематизації відомостей, які збирають сільські, селищні, міські ради територіальних громад по кожному з розташованих на їх території сільських населених пунктів і які є необхідними для проведення державних статистичних спостережень. Цей облік не передбачає реєстраційних дій і не несе жодних правових наслідків для об`єктів, відносно яких він здійснюється. За особовим рахунком № НОМЕР_2 містяться лише відомості про площі земельних ділянок в розрізі їх використання та угідь.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 14.04.2020 року звернулись до Гвардійської сільської ради із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності із зміною цільового призначення з метою передачі у власність в межах норм безоплатної приватизації, долучивши до заяв викопіювання з кадастрової карти.

Згідно копії витягу з рішення п`ятдесят першої сесії Гвардійської сільської ради (7 скликання) від 02 червня 2020 року № 70 п. 1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності із зміною цільового призначення із «16.00-землі запасу(земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)» на «01.03-для ведення особистого селянського господарства (землі сільськогосподарського призначення)» за рахунок сформованої земельної ділянки загальною площею 16,7914 га з кадастровим номером :07:012:0121:

п. 1.1 гр. ОСОБА_3 , на земельну ділянку орієнтовною площею 0.2023 га за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, Гвардійська сільська рада (за межами населених пунктів) згідно доданого до заяви викопіювання;

п. 1.21 гр. ОСОБА_4 , на земельну ділянку орієнтовною площею 0.4500 га за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, Гвардійська сільська рада (за межами населених пунктів) згідно доданого до заяви викопіювання.

На підставі вказаного рішення сесії Гвардійської сільської ради від 02.06.2020 року № 70, договору на розроблення проекту землеустрою від 02.12.2020 року ФОП ОСОБА_8 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до копії повідомлення від 09.08.2021 року № 1165, в Гвардійській сільській раді відсутні картографічні матеріали на земельну ділянку площею 0,75 га для сінокосіння і випасання худоби в с. Доброгорща.

21 жовтня 2021 року позивач звернулась із заявою до Держгеокадастру у Хмельницькій області про скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :07:012:0260 площею 0,4500 га та :07:012:0218 площею 0,2023 га, оскільки реєстрацією вказаних земельних ділянок порушено право позивача землекористування та унеможливило право приватизації земельної ділянки площею 0,3969 га, яка знаходиться в її постійному користуванні, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не оформили ніяким чином своїх прав на земельні ділянки.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 27.10.2021 року № Ц-404/0-0.384-475/45-21 правові підстави для скасування реєстрації земельних ділянок за кадастровими номерами :07:012:0260 та :07:012:0218 у Державному земельному кадастрі відсутні.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац перший частини сьомої статті 118 ЗК України).

У разі якщо в місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (абзац третій частини сьомої статті 118 ЗК України).

Відповідно до ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, позивачем ОСОБА_1 було подано заяву до Гвардійської сільської ради із проханням про передачу у власність трьох змелених ділянок порушено порядок подачі із порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України (в редакції від 12.12.1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Згідно з пунктом 5 постанови Верховної ради Української РСР від 18 грудня 1990 року №562-ХІІ «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 5 травня 1993 року №3180-XII) громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Згідно з ч. 1 статті 92 ЗК України (2001р.) право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Зі змісту ч. 2 статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Пунктами 6, 7 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Абзацом одинадцятим пункту 5.3 рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) визначено, що після набрання чинності статтею 92 Кодексу свідчить, що ця норма не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення. Цим рішенням визнано неконституційними положення пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення.

Позивач, як на підставність своїх позовних вимог вказує про порушення відповідачами її права землекористування, що унеможливило право приватизації земельної ділянки площею 0,3969 га, яка знаходиться в постійному користуванні у позивача.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 141 ЗК України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

За приписами статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 23 ЗК України у редакції від 13 березня 1992 року встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

У справі, що розглядається, суд встановив, що державними актами не посвідчено право постійного користування позивача чи її матері земельними ділянками: для обслуговування будинку та господарських будівель площею 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,29 га, для сінокосіння і випасання худоби - 0,75 га, відповідні рішення сільської ради про надання у користування вказаних земельних ділянок не приймалися.

При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що треті особи по даній справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушують право позивача землекористування та право на приватизацію позивачем земельної ділянки.

Відмова Гвардійської сільської ради від 26.08.2021 року у передачі позивачу у власність трьох земельних ділянок через невідповідність поданих документів вимогам чинного законодавства позивачем не оскаржувалася.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належності їй на праві користування спірної земельної ділянки, а тому відсутні підстави для визнання незаконними та скасування рішень Гвардійської сільської ради про визнання недійсними та скасування рішення в частині надання дозволу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності.

Позовні вимоги про скасування реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :07:012:0260 площею 0,4500 га та :07:012:0218 площею 0,2023 га є похідними від задоволення вимоги про скасування рішень в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі у власність, тому підстави для задоволення позову у цій частині також відсутні, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули права власності на оспорювані земельні ділянки в порядку передбаченому чинним законодавством, без порушення при цьому прав позивача.

Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Враховуючи вищенаведене суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 116, 118, 122, 125, 126, 141, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, п. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст.ст. 3, 10, 12, 18, 76-83, 89, 95, 141, 258, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення сесії сільської ради, скасування реєстрації земельних ділянок - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Повний текст рішення складено 03 квітня 2023 року.

Суддя: О.М. Палінчак