Справа № 541/3393/23
Номер провадження 2/541/966/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 листопада 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Третяка О. Г.,

секретаря судового засідання Олешко Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Миргородської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, де просить скасувати арешт, накладений ухвалою Миргородського міського суду Полтавської області від 09.08.1999 на квартиру АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 21.02.2005 за № 1700669.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує наступним.

19 липня 2002 року за договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори позивачка придбала нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 . Продавцем квартири була ОСОБА_2 , якій ця квартира належала на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Миргородською державною нотаріальною конторою 11 січня 2002 року по реєстру № 2-39 та зареєстрованого в Лубенському МБТІ 11.06.2002 року в реєстровій книзі № 38 під № 153.

21 січня 2011 року, в зв`язку з укладенням шлюбу вона змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

У вересні 2023 року, в зв`язку з розірванням шлюбу позивачка вирішила зняти з реєстрації місця проживання в належній їй квартирі свого колишнього чоловіка, але в Миргородському центрі надання адміністративних послуг їй в цьому відмовили в зв`язку з тим, що на квартиру накладений арешт та рекомендовано звернутись до Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де їй видали довідку від 14.09.2023 № 46123 про те, що виконавчих проваджень щодо позивачки у відділі не знаходиться та згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивачки не встановлено наявність арешту на нерухоме майно.

Також у довідці зазначено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 наявний арешт на нерухоме майно з реєстраційним номером обтяження № 1700669, зареєстрований Першою Миргородською державною нотаріальною конторою 21.02.2005 на підставі ухвали б/н від 09.08.1999, виданої Миргородським міським судом Полтавської області.

Власником майна згідно цього арешту є ОСОБА_5 , проте, на момент внесення запису квартира вже належала позивачці.

15.09.2023 ОСОБА_1 звернулась до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з заявою про надання копії ухвали суду від 09.08.1999 про накладення арешту.

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області листом від 22.09.2023 за № 01-31/72023 повідомив, що окремий облік ухвал щодо накладення арешту Миргородським міськрайонним судом не передбачений, та не ведеться, тому надати відповідь на запит немає можливості.

Звернутись до суду з заявою про скасування арешту в порядку, передбаченому ст. 158 ЦПК України вона не може, так як не є стороною спору, а звертатись до суду з такою заявою мають право лише учасники судового процесу. Крім того, в зв`язку з відсутністю номеру справи, у якій постановлено ухвалу про накладення арешту, неможливо з`ясувати, чи був такий спір насправді.

Позивачка вважає, що на належне їй майно безпідставно накладено арешт, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю.

Ухвалою судді від 05.10.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Сидоренко Ю.В. не з`явилися. В поданій заяві просили розгляд справи проводити без їх участі, позов підтримали (а.с. 32).

Представник відповідача Миргородської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. Від завідувача Миргородської державної нотаріальної контори Бобир О. Ю. надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с. 38).

В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

19 липня 2002 року за договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори позивачка придбала нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 . Продавцем квартири була ОСОБА_2 , якій ця квартира належала на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Миргородською державною нотаріальною конторою 11 січня 2002 року по реєстру № 2-39 та зареєстрованого в Лубенському МБТІ 11.06.2002 року в реєстровій книзі № 38 під № 153 (а.с.4). 21 січня 2011 року, в зв`язку з укладенням шлюбу вона змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » (а.с.5). У вересні 2023 року, в зв`язку з розірванням шлюбу позивачка вирішила зняти з реєстрації місця проживання в належній їй квартирі свого колишнього чоловіка, але в Миргородському центрі надання адміністративних послуг в цьому відмовили в зв`язку з тим, що на квартиру накладений арешт та рекомендовано звернутись до Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де видали довідку від 14.09.2023 за № 46123 про те, що виконавчих проваджень щодо позивачки у відділі не знаходиться та згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо позивачки не встановлено наявність арешту на нерухоме майно (а.с.6). Також у довідці зазначено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 наявний арешт на нерухоме майно з реєстраційним номером обтяження № 1700669, зареєстрований Першою Миргородською державною нотаріальною конторою 21.02.2005 на підставі ухвали б/н від 09.08.1999 виданої Миргородським міським судом Полтавської області. Власником майна згідно цього арешту є ОСОБА_5 , проте, на момент внесення запису квартира вже належала позивачці. 15.09.2023 ОСОБА_1 звернулась до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з заявою про надання копії ухвали суду від 09.08.1999 про накладення арешту (а.с.9). Миргородський міськрайонний суд Полтавської області листом від 22.09.2023 за № 01-31/72023 повідомив, що окремий облік ухвал щодо накладення арешту Миргородським міськрайонним судом не передбачений, та не ведеться, тому надати відповідь на запит немає можливості (а.с.10).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до пункту 1 частими 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_5 вже давно не є власником квартири АДРЕСА_1 , слід дійти висновку про безпідставність існування арешту.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Оскільки право позивача на розпорядження своїм майном є порушеним, воно підлягає захисту у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що наявні обтяження у вигляді арешту накладеного на майно ОСОБА_1 порушує права позивачки на розпорядження своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миргородської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Миргородського міського суду Полтавської області від 09.08.1999 на квартиру АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 21.02.2005 за № 1700669.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: Миргородська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: вул. Гоголя, 165, м. Миргород, Полтавська область, .

Суддя: О. Г. Третяк