Справа №:755/9584/23
Провадження №: 4-с/755/107/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.,

при секретарі - Назаровій І.В.,

за участі представника скаржника - адвоката Євдоченко Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), стягувач: ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на подання скарги в разі встановлення обставин його пропуску); Визнати неправомірним розрахунок заборгованості від 17.02.2023 року ВП № НОМЕР_1 зі сплати аліментів, які стягуються відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 2-2289/1 від 11.06.2010 року, виконавчий документ № 2-2289 від 14.07.2010 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з липня 2018 року по січень 2023 року (включно) в сумі 60 937,26 грн., проведений головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Очеретяною Іриною Олександрівною. Зобов`язати головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Очеретян Ірину Олександрівну, провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, які стягуються відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі 2-2289/1 від 11.06.2010 року, виконавчий документ 2-2289 від 14.07.2010 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з червня 2018 року по січень 2023 року (включно) відповідно до змісту судових рішень та з врахуванням принципу дії закону в часі.

Скарга мотивована тим, що у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2-2289 від 14.07.2010 року про стягнення аліментів, виданий Дніпровським районним судом м. Києва: стягувач ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1 . Виконавче провадження за вказаним виконавчим документом відкрито згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2015 року.

На день відкриття виконавчого провадження згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2010 року по справі № 2-2289/1-10 стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 підлягали аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, починаючи з 07.05.2010 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12,09.2016 року по справі № 755/11492/16-ц зменшено розмір аліментів, визначених рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2010 року, постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 щомісячно в розмірі 800,00 грн., починаючи з 21.07.2016 року і до досягнення донькою повноліття.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/1548/22 від 04.08.2022 року змінено розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, який було встановлено рішенням Дніпровського районного суду м Києва від 12.09.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 в розмірі 800,00 грн. щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , визначивши розмір аліментів на дитину в розмірі 1/5 частини заробітку ОСОБА_1 , але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду, а саме з 28.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, з врахуванням вищевказаних рішень Дніпровського районного суду м. Києва при примусовому виконанні підлягали стягненню з ОСОБА_1 аліменти у наступні періоди та у наступних розмірах: 07.05.2010 року - 20.07.2016 року - 1/4 частина заробітку ОСОБА_1 , але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 21.07.2016 року - 27.01.2022 року - 800,00 грн.; 28.01.2022 року по день проведення розрахунку 31.01.2023 року - 1/5 частини заробітку ОСОБА_1 , але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проведений головним державним виконавцем Іриною Очеретяною розрахунок від 17.02.2023 року ВП НОМЕР_1 вказаним рішенням не відповідає.

Так, по-перше, у відповідності до оскаржуваного розрахунку у період січень 2021 року - 27 січня 2022 року безпідставно проводилось нарахування аліментів у розмірі 1/5 частини заробітку ОСОБА_1 , але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не відповідає змісту резолютивної частини рішень Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2016 року по справі № 755/11492/16-ц та Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/1548/22 від 04.08.2022 року. У відповідності до вказаних рішень у цей період рішенням суду було встановлено розмір аліментів 800,00 грн. (однак розрахунок правильно проводився з врахуванням мінімального гарантованого розміру аліментів не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Неправильно визначивши підставу нарахування аліментів у вказаний період, державний виконавець безпідставно нарахувала аліменти за жовтень - грудень 2021 року було у максимальному розмірі (ч. З ст. 183 СК України, яка регулює розмір, аліментів, розмір яких встановлений у частині заробітку застосуванню не підлягала) - 12550,00 грн. замість 1255,00 грн. (застосуванню підлягала ч. З ст. 184 СК України), оскільки 800,00 грн. (розмір, який був встановлений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2016 року по справі № 755/11492/16-ц) не забезпечував дитині мінімального, встановленого Законом рівня забезпечення.

Внаслідок такого неправильного нарахування суму заборгованості було незаконно збільшено на 33885,00 грн.: нараховано 37650,00 грн. замість 3765,00 грн. До вказаних нарахувань існувала переплата аліментів у сумі 1279,28 грн. (згідно оскаржуваного розрахунку) та у вказані місяці ОСОБА_1 сплачувалися аліменти у загальній сумі 2605,03 грн., тобто повинно було бути нараховано 3765,00 грн. та сплачено 3884,31 грн. з врахуванням переплати попереднього періоду, тобто станом на 01.01.2022 року заборгованість по аліментах у ОСОБА_1 була відсутня.

По-друге, при проведенні оскаржуваного розрахунку державним виконавцем порушено принцип дії закону в часі та поширено норму, яка встановлює інший мінімальний гарантований розмір аліментів, ніж той, що існував на період нарахування та сплати. Так, державним виконавцем визначено розмір аліментів за червень - серпень 2018 року на рівні 972,00 грн., що відповідало мінімальному гарантованому розміру аліментів 50%, а не 30%, як це було визначено чинним у вказаний період законодавством. У відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 3 липня 2018 року № 2475-VIII встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів 50%. Вказана норма набрала чинності 28.08.2018 року. Аліменти за період червень - серпень 2018 року були сплачені ОСОБА_1 у червні - серпні 2018 року, тобто зобов`язання зі сплати виникло та було виконане до набрання чинності вищевказаним Законом. У державного виконавця відсутні повноваження на проведення перерахунку за періоди, в які зобов`язання зі сплати аліментів було виконано належним чином відповідно до чинного на момент нарахування та сплати Закону. Оскільки встановлений судом розмір аліментів 800,00 грн. перевищував встановлений на зазначений період мінімальний розмір аліментів (30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що дорівнював 558,00 грн у червні 2018 року та 583,20 грн. у липні та серпні 2018 року), то аліментне зобов`язання вважалося виконаним належним чином при сплаті аліментів у розмірі 800,00 грн. Внаслідок такого безпідставного перерахунку виконаних належним чином аліментних зобов`язань загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 було збільшено на 516,00 грн. Наявність переплати зі сплати аліментів станом на червень - серпень 2018 року підтверджується розрахунком заборгованості станом на 01.06.2022 року Вих. № 32580 ВП НОМЕР_1, де у вказані місяці у графі «заборгованість на 30 число поточного місяця» відсутні суми заборгованості, в розрахунку від 20.01.2023 року ВП НОМЕР_1 у відповідній графі відсутні суми заборгованості за вказаний період, тобто до набрання чинності Законом, який встановив інший мінімальний гарантований розмір аліментів, заборгованість була відсутня, аліментне зобов`язання було виконано відповідно до норм чинного на момент виконання зобов`язання.

По-третє, у вказаному виконавчому провадженні головним державним виконавцем Іриною Очеретяною було проведено кілька розрахунків заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів, які містять різну інформацію про розмір заборгованості, що створює правову невизначеність при виконанні судового рішення та позбавляє боржника вирішити питання про погашення заборгованості. Так, в усіх вищевказаних розрахунках станом на 01.06.2018 року зазначена переплата у розмірі 7616,20 грн., однак у подальшому на одну й ту саму дату визначені різні суми заборгованості. Так, станом на 01.06.2022 року у розрахунку Вих. № 32580 ВП НОМЕР_1 загальний розмір заборгованості становив 10061,95 грн., а у розрахунку від 20.01.2023 року ВП НОМЕР_1 - у сумі 25552,30 грн. в той же час у оскаржуваному розрахунку - 38261,43 грн.

10 липня 2023 року ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва Гончарову Володимиру Анатолійовичу поновлено строк на звернення зі скаргою на дії державного виконавця; скаргу ОСОБА_1 на дії Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), стягувач: ОСОБА_2 прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Зобов`язано Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надати суду належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження ВП№ НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №2-2289 від 14.07.2010 року, виданого на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2010 року.

18 липня 2023 року з Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) до суду надійшли засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження ВП НОМЕР_1.

19 липня 2023 року (Вх.№ 35319) представник скаржника - адвокат Євдоченко Н.Д. подала до суду письмові доповнення до скарги з додатками у вигляді: копії наказу №2 від 30 вересня 2022 року про прийняття ОСОБА_1 на роботу; копії штатного розпису ФОП ОСОБА_4 ; копії наказу №3 від 31 жовтня 2022 року про звільнення; доказів відправлення доповнень до скарги іншим учасникам справи.

Представник скаржника - адвокат Євдоченко Н.Д. у судовому засіданні підтримала вимоги скарги та просила їх задовольнити.

Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд скарги без його участі не надав.

Заінтересована особа: стягувач ОСОБА_2 про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд скарги без її участі не подала.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вислухавши представника скаржника - адвоката Євдоченко Н.Д., дослідивши письмові матеріали скарги та з`ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку, що дана скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що народився в м. Києві, працюючого слюсарем з ремонту автомобілів в приватному підприємстві «СВ», аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 травня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

14.07.2010 року на підставі рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2010 року був виданий виконавчий лист № 2-2289/1-10.

02.11.2015 року постановою Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управляння юстиції у місті Києві Мироненко Наталією Михайлівною відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2289/1-10, виданого 14.07.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва.

Отже, на день відкриття виконавчого провадження згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2010 року по справі № 2-2289/1-10 стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 підлягали аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, починаючи з 07.05.2010 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2016 року по справі № 755/11492/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, було зменшено розмір аліментів, визначених рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2010 року, постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 щомісячно в розмірі 800,00 грн., починаючи з 21.07.2016 року і до досягнення донькою повноліття.

28.09.2016 року на підставі рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2016 року був виданий виконавчий лист № 755/11492/16-ц.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2022 року у цивільний справі № 755/1548/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, що визначенні рішенням суду та стягнення додаткових витрат на дитину, було змінено розмір аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення, який було встановлено рішенням Дніпровського районного суду м. Києві від 12.09.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 в розмірі по 800 гривень щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 визначивши розмір аліментів на дитину в розмірі 1/5 частину заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви до суду, а саме з 28.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, з врахуванням вищевказаних рішень Дніпровського районного суду м. Києва при примусовому виконанні підлягали стягненню з ОСОБА_1 аліменти у наступні періоди та у наступних розмірах: 07.05.2010 року - 20.07.2016 року - 1/4 частина заробітку ОСОБА_1 , але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 21.07.2016 року - 27.01.2022 року - 800,00 грн.; 28.01.2022 року по день проведення розрахунку 31.01.2023 року - 1/5 частини заробітку ОСОБА_1 , але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як встановлено під час розгляду даної скарги, проведений головним державним виконавцем Іриною Очеретяною розрахунок від 17.02.2023 року ВП НОМЕР_1 вказаним рішенням не відповідає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, які надійшли на запит суду, у виконавчому провадженні містяться декілька розрахунків заборгованості, які складались державними виконавцями у різний період часу та містять суперечливі відомості щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів у певний період часу.

Так, згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03.07.2023 року, заборгованість за виконавчим документом №2-2289 від 14.07.2020 станом на 01.07.2023 року складає - 30 054,27 грн. (а.с.2-3 матеріалів ВП)

Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.03.2023 року, заборгованість за виконавчим документом №2-2289 від 14.07.2020 від 14.07.2020 станом на 01.03.2023 року складає - 30 543,13 грн. (а.с.24-26 матеріалів ВП)

Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.02.2023 року, заборгованість за виконавчим документом №2-2289 від 14.07.2020 від 14.07.2020 станом на 01.02.2023 року складає - 60 937,26 грн. (а.с.33-35 матеріалів ВП)

Таким чином, у вказаному виконавчому провадженні головним державним виконавцем Іриною Очеретяною було проведено кілька розрахунків заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів, які містять різну інформацію про розмір заборгованості, що створює правову невизначеність при виконанні судового рішення та позбавляє боржника вирішити питання про погашення заборгованості.

Так, до прикладу, в усіх згаданих розрахунках заборгованості, розміри заборгованості ОСОБА_1 станом на жовтень 2022 року є різними: у розрахунку від 03.07.2023 року він становить - 15 423,66 грн.; у розрахунку від 13.03.2023 року - 16 795,66 грн.; а у оскаржуваному розрахунку від 17.02.2023 року - 50 626, 60 грн.

Станом на 01.06.2018 року зазначена переплата у розмірі 7616,20 грн., однак у подальшому на одну й ту саму дату визначені різні суми заборгованості. Так, станом на 01.06.2022 року у розрахунку Вих. № 32580 ВП НОМЕР_1 загальний розмір заборгованості становив 10061,95 грн., а у розрахунку від 20.01.2023 року ВП НОМЕР_1 - у сумі 25552,30 грн. в той же час у оскаржуваному розрахунку - 38261,43 грн.

Окрім того, державний виконавець, визначаючи щомісяця суму аліментів, яка підлягала до стягнення не врахував періоду працевлаштування боржника з 03.10.2022 - 31.10.2022 р. та провів нарахування заборгованості за жовтень 2022 року у розмірі 1/5 частини від середньої заробітної плати працівників м. Київ.

У період квітень-вересень та листопад-грудень 2022 року, січень 2023 року ОСОБА_1 дійсно не був працевлаштований, а тому нарахування заборгованості з аліментів відбувалось відповідно до ч. 2 ст.195 СК України.

Згідно наказу №2 від 30.09.2022 р. ОСОБА_1 був прийнятий на посаду укладальника-пакувальника у ФОП ОСОБА_4 з 03.10.2022 року з окладом згідно штатного розпису. Згідно наказу №3 від 31.10.2022 р. ОСОБА_1 був звільнений з посади укладальника-пакувальника за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України з 31.10.2022 року.

Відповідно до п. 7.5.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. № 74/5, розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, то заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості з аліментів і повідомити про нього стягувача і боржника.

Таким чином, державний виконавець повинна була врахувати факт перебування ОСОБА_1 у жовтні 2022 року у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 та отримання останнім у вказаний період часу доходу у розмірі 6700,00 грн., та провести визначення розміру заборгованості з аліментів, виходячи з отриманого боржником доходу, а не з середньої заробітної плати працівників м. Київ.

Як вбачається з оскаржуваного розрахунку, у період січень 2021 року - 27 січня 2022 року безпідставно проводилось нарахування аліментів у розмірі 1/5 частини заробітку ОСОБА_1 , але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не відповідає змісту резолютивної частини рішень Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2016 року по справі № 755/11492/16-ц та Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/1548/22 від 04.08.2022 року. У відповідності до вказаних рішень у цей період рішенням суду було встановлено розмір аліментів 800,00 грн. (однак розрахунок правильно проводився з врахуванням мінімального гарантованого розміру аліментів не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Неправильно визначивши підставу нарахування аліментів у вказаний період, державний виконавець безпідставно нарахувала аліменти за жовтень - грудень 2021 року було у максимальному розмірі (ч. З ст. 183 СК України, яка регулює розмір, аліментів, розмір яких встановлений у частині заробітку застосуванню не підлягала) - 12550,00 грн. замість 1255,00 грн. (застосуванню підлягала ч. З ст. 184 СК України), оскільки 800,00 грн. (розмір, який був встановлений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2016 року по справі № 755/11492/16-ц) не забезпечував дитині мінімального, встановленого Законом рівня забезпечення.

Внаслідок такого неправильного нарахування суму заборгованості було незаконно збільшено на 33885,00 грн.: нараховано 37650,00 грн. замість 3765,00 грн.

До вказаних нарахувань існувала переплата аліментів у сумі 1279,28 грн. (згідно оскаржуваного розрахунку) та у вказані місяці ОСОБА_1 сплачувалися аліменти у загальній сумі 2605,03 грн., тобто повинно було бути нараховано 3765,00 грн. та сплачено 3884,31 грн. з врахуванням переплати попереднього періоду, тобто станом на 01.01.2022 року заборгованість по аліментах у ОСОБА_1 була відсутня.

Окрім того, при проведенні оскаржуваного розрахунку державним виконавцем порушено принцип дії закону в часі та поширено норму, яка встановлює інший мінімальний гарантований розмір аліментів, ніж той, що існував на період нарахування та сплати.

Так, державним виконавцем визначено розмір аліментів за червень - серпень 2018 року на рівні 972,00 грн., що відповідало мінімальному гарантованому розміру аліментів 50%, а не 30%, як це було визначено чинним у вказаний період законодавством.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 3 липня 2018 року № 2475-VIII встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів 50%. Вказана норма набрала чинності 28.08.2018 року.

Аліменти за період червень - серпень 2018 року були сплачені ОСОБА_1 у червні - серпні 2018 року, тобто зобов`язання зі сплати виникло та було виконане до набрання чинності вищевказаним Законом.

Таким чином, у державного виконавця були відсутні повноваження на проведення перерахунку за періоди, в які зобов`язання зі сплати аліментів було виконано належним чином відповідно до чинного на момент нарахування та сплати Закону.

Оскільки встановлений судом розмір аліментів 800,00 грн. перевищував встановлений на зазначений період мінімальний розмір аліментів (30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що дорівнював 558,00 грн у червні 2018 року та 583,20 грн. у липні та серпні 2018 року), то аліментне зобов`язання вважалося виконаним належним чином при сплаті аліментів у розмірі 800,00 грн.

Внаслідок такого безпідставного перерахунку виконаних належним чином аліментних зобов`язань загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 було збільшено на 516,00 грн.

Наявність переплати зі сплати аліментів станом на червень - серпень 2018 року підтверджується розрахунком заборгованості станом на 01.06.2022 року Вих. № 32580 ВП НОМЕР_1, де у вказані місяці у графі «заборгованість на 30 число поточного місяця» відсутні суми заборгованості, в розрахунку від 20.01.2023 року ВП НОМЕР_1 у відповідній графі відсутні суми заборгованості за вказаний період, тобто до набрання чинності Законом, який встановив інший мінімальний гарантований розмір аліментів, заборгованість була відсутня, аліментне зобов`язання було виконано відповідно до норм чинного на момент виконання зобов`язання.

Окрім того, у вказаному виконавчому провадженні головним державним виконавцем Іриною Очеретяною було проведено кілька розрахунків заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів, які містять різну інформацію про розмір заборгованості, що створює правову невизначеність при виконанні судового рішення та позбавляє боржника вирішити питання про погашення заборгованості. Так, в усіх вищевказаних розрахунках станом на 01.06.2018 року зазначена переплата у розмірі 7616,20 грн., однак у подальшому на одну й ту саму дату визначені різні суми заборгованості. Так, станом на 01.06.2022 року у розрахунку Вих. № 32580 ВП НОМЕР_1 загальний розмір заборгованості становив 10061,95 грн., а у розрахунку від 20.01.2023 року ВП НОМЕР_1 - у сумі 25552,30 грн. в той же час у оскаржуваному розрахунку - 38261,43 грн.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст. 2 вказаного Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад обов`язковості виконання рішень, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» негайному виконанню підлягають рішення про стягнення аліментів, заробітної плати в межах платежів, вирахуваних за один місяць, а також про стягнення усієї суми боргу по цих виплатах, якщо рішенням передбачено її негайне стягнення.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон № 1404-VIII) врегульовано порядок стягнення аліментів.

Так, згідно ч. 1 ст.71 Закону № 1404-VIII (в редакції згідно Закону № 2475-VIII від 03.07.2018), Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Законом № 831-IX від 01.09.2020 частину 1 ст.71 Закону № 1404-VIII було доповнено абзацом 3, відповідно до якого індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Згідно ч. 3 ст.71 Закону № 1404-VIII, визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, яка була чинною на день ухвалення рішення суду від 10.06.2016 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У подальшому, з урахуванням змін внесених Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 до положень вказаної частини статті 182 Сімейного кодексу України, законодавцем було визначено, що, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.4 ст.71 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Згідно ч.8 ст.71 Закону № 1404-VIII, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Верховний Суд у постановах від 27.11.2019 у справі №201/10329/16-ц, від 01 квітня 2020 р. у справі № 401/3734/16-ц, від 22 квітня 2020 р. у справі № 523/7815/18, від 15 липня 2020 р. у справі № 645/5637/15-ц дійшов висновку, що спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатись у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

З урахуванням установлених у справі обставин, суд доходить висновку, що розрахунок заборгованості від 17.02.2023 року ВП № НОМЕР_1 зі сплати аліментів, які стягуються відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 2-2289/1 від 11.06.2010 року, виконавчий документ № 2-2289 від 14.07.2010 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з липня 2018 року по січень 2023 року (включно) в сумі 60 937,26 грн., проведений головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Очеретяною Іриною Олександрівною, не є таким, що відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» й Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999р. № 74/5.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-261, 447 - 451 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), стягувач: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірним розрахунок заборгованості від 17.02.2023 року ВП № НОМЕР_1 зі сплати аліментів, які стягуються відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 2-2289/1 від 11.06.2010 року, виконавчий документ № 2-2289 від 14.07.2010 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з липня 2018 року по січень 2023 року (включно) в сумі 60 937,26 грн., проведений головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Очеретяною Іриною Олександрівною.

Зобов`язати головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Очеретян Ірину Олександрівну, провести розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, які стягуються відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі 2-2289/1 від 11.06.2010 року, виконавчий документ 2-2289 від 14.07.2010 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з червня 2018 року по січень 2023 року (включно) відповідно до змісту судових рішень та з врахуванням принципу дії закону в часі.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 30 жовтня 2023 року.

Суддя: