Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3807/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Кондрацька Н.М.

за участі секретаря судового засідання Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, внесків та гарячого водопостачання, інфляційної складової боргу та трьох процентів річних.

В обґрунтування позову вказує, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії і рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2005 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення в будинку АДРЕСА_1 , здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Оскільки в цьому будинку встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. У період до встановлення лічильника нарахування за послуги здійснювалися згідно п.п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. У квартирі АДРЕСА_2 лічильник теплової енергії та обліку гарячого водопостачання, тому нарахування здійснюються згідно п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830: розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315. Крім того, в квартирі АДРЕСА_2 встановлений лічильник обліку гарячого водопостачання, тому нарахування за послугу здійснювалися з врахуванням показників даного лічильника. Типові договори приєднання на надання відповідних послуг згідно постанов КМУ № 830 та № 1182 опубліковані на офіційному веб-сайті позивача. Порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг будинку регламентовано статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно інформації Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 28.02.2022 № 3465-01-10, за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачі, фактично споживши вказані вище послуги, не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Тож позивач надавав відповідачам житлово-комунальні послуги належним чином, якісно, своєчасно та у повному обсязі. Відповідачі своєчасно у повному обсязі з січня 2013 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення, внесків та гарячого водопостачання, внаслідок чого у них утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2023 року становить 15289 грн. 16 коп. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачам нараховано 3% річних від простроченої суми 1606 грн. 97 коп. та інфляційну складову боргу, яка становить 5287 грн. 07 коп.

На підставі викладеного, просили стягнути солідарно з відповідачів на їхню користь заборгованість за послуги централізованого опалення, внесків та постачання гарячої води у розмірі 15289 грн. 16 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 5287 грн. 07 коп.. та 3% річних у розмірі 1606 грн. 97 коп., а всього 22183,20 грн. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 16.06.2023 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачами 05.07.2023 до суду було подано відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнають у повному обсязі. Вважають обґрунтування позову безпідставними, оскільки квартира АДРЕСА_2 від`єднана від системи централізованого опалення та теплопостачання у відповідності до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом 22.11.2005 № 4 Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, про що складено Акт про від`єднання внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 21 серпня 2006 року, затверджений рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП згідно Протоколу від 27.12.2006 №11. Отже послугами централізованого опалення, які начебто надаються позивачем, вони не користуються з 2006 року через технічну неможливість отримання такої послуги. Крім того, стверджує, що у квартирі АДРЕСА_2 квартирний лічильник теплової енергії ніколи не встановлювався. У даній квартирі встановлені лічильники обліку гарячої води № 266475 та № 273430, остання повірка яких була проведена 22.02.2021, про що додає копію додатку до протоколу повірки 22.02.2021/4 разом з фото, вказуючи, що станом на 04.06.2023 покази лічильників не мають зафіксованого жодного кубічного метра гарячої води. Звертає увагу, що позивач у своєму позові стверджує, що відповідач, «споживши зазначені послуги», не надсилав позивачу жодних скарг чи претензій і це свідчить, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги якісно, своєчасно та у повному обсязі. На їхню думку, відсутність скарг чи претензій може свідчити також про те, що послуги не надавалися взагалі. До того ж, вважають, що вимоги Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом №169 від 26.07.2019 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, до них не можуть бути застосовані. Тож, з огляду на викладене просять у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представником позивача 11.07.2023 до суду було подано відповідь на відзив, у якій позивач вважає, що вимоги та доводи відзиву є безпідставними та не підлягають до задоволення, оскільки квартира АДРЕСА_2 від`єднана від системи ЦО теплопостачання, про що складено Акт про від`єднання внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 21 серпня 2006 року. На виконання вимог Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово - комунальні послуги» (зі - змінами) з 13 листопада 2021 року між ПРАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ» та споживачами були укладені публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та надання послуг з постачання гарячої води. З моменту укладання публічних договорів приєднання договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та надання послуг з постачання гарячої води, розподіл загальних обсягів наданих послуг та нарахування плати за надані послуги здійснюється згідно вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіонбуду від 22.11.2018 № 315, зареєстрованої в Мінюсті від 28.12.2018р. за № 1502/32954. Для забезпечення реалізації відповідного розподілу загальних обсягів споживання теплової енергії між споживачами будівлі, передбаченого вимогами Методики, виконавцем було здійснено модернізацію Програмного забезпечення «Білінгова система по розрахункам із споживачами» та наповнення її додатковими даними технічних характеристик будівель споживачів та систем опалення і гарячого водопостачання. Після виправлення помилки та внесення коректних даних для розподілу, Виконавцем послуг здійснено коригування - перерозподіл загальних обсягів наданих послуг між споживачами Будинку та перерахунок плати за надані послуги з урахуванням вимог Методики. Відповідно до вимог Методики, введені зміни в частині порядку розподілу теплової енергії для забезпечення послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання. Щодо оплати за опалення місць загального користування та внутрішнє функціонування системи вказують наступне. Місця загального користування (МЗК) - місця, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних приміщень. Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення (ВФС) - втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньо будинкової системи опалення поза межами опалюваних приміщень, опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, а також обсяг теплової енергії від транзитних ділянок трубопроводів цієї системи, що надходить у приміщення з індивідуальним опаленням та приміщення, у якому комунальна послуга з постачання теплової енергії не надається. Нарахування за МЗК та ВФС нараховуються та розподіляються на усіх мешканців будинку згідно «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і?гарячого водопостачання (ЦО і ГВП) належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною. За рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, які розташовані в місцях загального користування будинку, створюються сприятливі умови для нормального функціонування мереж водопостачання, водовідведення та інших комунікацій. Для проведення комерційних розрахунків за надані послуги споживачам визначається загальний обсяг спожитої теплової енергії по будівлі (житловому будинку) за даними загально будинкового вузла обліку теплової енергії або розрахунково за відсутності такого приладу. Загальний обсяг теплової енергії спожитої на забезпечення послуги опалення розподіляється на: обсяг теплової енергії витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення; обсяг теплової енергії витраченої на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі; обсяг теплової енергії, витраченої на опалення квартир та нежитлових приміщень у будівлі. Обсяг теплової енергії, витраченої забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення (ВФС), визначається в залежності від подачі теплоносія в опалювані приміщення (від індивідуальних теплових пунктів, цтп) та складає відповідну частку (%) від загального обсягу теплової енергії спожитої на потреби будівлі. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень визначається в залежності від етажності будівлі та складає відповідну частку (%) від загального обсягу теплової енергії спожитої на потреби будівлі. Згідно вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг у кожному розрахунковому періоді (протягом опалювального сезону), Виконавцем перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в квартирах та нежитлових приміщеннях будівлі, які оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії, з урахуванням фактичного споживання теплової енергії усіма співвласниками будинку за розрахунковий період, визначеного за показаннями будинкового вузла комерційного обліку. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії по будинку визначається як 50% середнього споживання теплової енергії на опалення 1 кв м опалювальної площі будинку. У разі якщо, визначений згідно переданих споживачем даних вузла розподільного обліку, обсяг теплової енергії використаний на опалення квартири або нежитлового приміщення за розрахунковий період, менший обсягу теплової енергії, розрахованого згідно мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії по будівлі та опалювальної площі квартири або нежитлового приміщення, Виконавцем проводиться донарахування обсягів теплової енергії до мінімального середнього обсягу. Донарахування обсягів теплової енергії до величини мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії по будівлі здійснюється з метою унеможливлення опалення квартир або нежитлових приміщень за рахунок суміжних опалювальних квартир або нежитлових приміщень, запобігання утворення грибків та плісняви в приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщень та будівлі. Крім того, звертає увагу, що відповідачами у відзиві не було надано обґрунтованих контррозрахунків чи інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що позивач невірно виконав лист-розрахунок за спірний період, що є по суті випискою з особового рахунку № НОМЕР_1 , а тому такий розрахунок є належним та допустимим. З огляду на вказане, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі 31.07.2023 до суду подали заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначають, що відповідь позивача на відзив по справі не відповідає суті позову, а саме: у позовній заяві позивач просить суд стягнути плату за послуги опалення та гарячого водопостачання, підтверджуючи свої вимоги листом-розрахунком по О/Р №10512035, очевидно не знаючи, що у відповідача встановлено індивідуальне опалення і що послуги опалення та гарячого водопостачання відповідачу не надавались. У відповіді на відзив позивач підтверджує позовні вимоги, хоча вже роз`яснює, що плата за опалення стосується місць загального користування. Крім того, згідно листа-розрахунку № 10512035, нарахування плати за опалення позивач здійснював з січня 2013 року, хоча на 01.01.2013 вказано «Сальдо на початок» (1176,93 грн.), тобто нарахування за опалення здійснювались значно раніше, про які їм не було відомо через відсутність відповідного договору. Про нарахування плати за опалення нам не було відомо із-за відсутності відповідного договору. Враховуючи, що у квартирі АДРЕСА_2 встановлено індивідуальне опалення і вони не отримували, від позивача послуги з опалення квартири та гарячого водопостачання, вважають, що позивач зобов`язаний був запропонувати їм укласти відповідний договір, в якому визначити предмет договору, а саме, надання послуг опалення за місця загального користування. Публічний договір про надання послуги з постачання гарячої води між позивачем і відповідачами укладено 13.10.202, публічний договір про надання послуг з опалення - 01.10.2021. Заперечують проти доданого до позовної заяви листа-розрахунку по о/р №10512035, доданого до позовної заяви, оскільки у період до жовтня 2021 року заперечують нарахування через відсутність договору про надання послуг опалення місць загального користування та неправильного розрахунку розміру плати, безпідставного нарахування плати за гаряче водопостачання; у період з жовтня 2021 року нарахування заперечують через неправильний розрахунок розміру плати за опалення місць загального користування та безпідставного нарахування плати за гаряче водопостачання. До того ж, вказаний розрахунок виконаний за незрозумілою формою, яка не дозволяє вважати його належним доказом по нарахуванню по особовому рахунку відповідачів. Що стосується плати за опалення МЗК, зазначають, що до жовтня 2021 року розподіл кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення визначався відповідно до Методики, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 №359 (далі - Методика №359), за якою кількість теплової енергії на опалення місць загального користування визначається з урахуванням втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі та на горищі. Однак, в наданому позивачем на його вимогу «Розрахунку витрат тепла стояками квартир та опалювального приладу на сходинковій клітинці по АДРЕСА_4 » зазначено: «Витрати тепла теплоізольованими стояками квартири», що суперечить цій Методиці № 359. Крім цього, у листі Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14.01.2016 № 8/10-48-16 зазначено, що справляння плати за теплову енергію, яка виділяється транзитними стояками, які проходять у приміщеннях з індивідуальним (автономним) опаленням, не передбачено чинним законодавством. В результаті безпідставного врахування теплової енергії, що виділяється транзитними теплоізольованими стояками моєї квартири (0,321 Гкал), загальні витрати тепла по їх квартирі визначені невірно (1,091 Гкал/опал.пер.), хоча повинні були б становити 0,77 Гкал за опалювальний період. В той же час, невірно розрахована кількість теплової енергії в розмірі 1,091 Гкал застосовувалась позивачем для визначення розміру плати за МЗК щорічно в опалювальний період до жовтня 2021 року, хоча однакова кількість спожитої ними теплової енергії на опалення МЗК, є неможливою з огляду на різний температурний режим в опалювальні періоди. Тож, вважають плату за послуги опалення МЗК, нараховану позивачем в період до жовтня 2021 року без належного договору, безпідставною і розрахованою невірно. Щодо плати за гаряче водопостачання наголошує, що у квартирі АДРЕСА_2 встановлений лічильник обліку гарячої води, лічильник повірений. Плата за гаряче водопостачання нараховувалась позивачем з серпня 2020 року з незрозумілих причин, при цьому нарахування здійснювались за нормами, за якими обліковується кількість спожитої гарячої води за відсутності лічильника. До серпня 2020 року нарахування плати за гарячу воду не відбувалось. З додатку до протоколу повірки лічильників станом на 22.02.2021 (дата повірки) та з фото показників лічильників станом на 04.07.2023, наданих позивачу у відзиві на позов, очевидно, що показники лічильника в період, з 24.02.2021 по 04.07.2023 складають 0 м3, однак позивач стверджує, що нарахування за послугу гарячого водопостачання здійснювались з урахуванням показників даного лічильника. Позивач не пояснив, за якими показниками якого лічильника здійснювались нарахування за послугу гарячого водопостачання в період з липня 2020 року по квітень 2023 року на суму 18 583,80 грн. У публічному договорі на гаряче водопостачання, укладеному у жовтні 2021 року, (п. 23) зазначено, що виконавець періодично, не менше одного разу на рік проводить контрольне зняття показань засобів вимірювальної техніки вузлів розподільчого обліку в присутності споживача або його представника. Результати контрольного зняття показань засобів вимірювальної техніки вузлів розподільного обліку є підставою для здійснення перерозподілу обсягу спожитої послуги та проведення перерахунку із споживачем. Перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок із споживачем проводиться у тому розрахунковому періоді, у якому було отримано в установленому порядку інформацію про невідповідність обсягу гарячої води, розподіленого окремим споживачам, обсягу, необхідному для розподілу, але не більше як за 12 розрахункових періодів. Однак, впродовж 1 року і 9 місяців (з дати укладення публічного договору у листопаді 2021 року) представники позивача жодного разу не провели контрольне зняття показників лічильників., хоча контрольне зняття показників лічильника зняло б всі непорозуміння в нарахуваннях. Крім того, у п. 25 вказаного публічного договору зазначено, що у разі ненадання споживачем виконавцю у визначений сторонами термін показань вузла (вузлів) розподільчого обліку гарячої води, якщо такі показання зобов`язаний знімати споживач для цілей визначення обсягу гарячої води, спожитої споживачем, протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем послуги за попередні 12 місяців. Позивач не пояснив, яким чином він визначив середньодобове споживання ними послуги за попередні 12 місяців при «нульових» показниках лічильника і чому позивач нараховував плату за гаряче водопостачання за нормами, що Договором, загалом, не дозволяється. Таким чином, з урахуванням викладеного вище, вважає, що плата за послуги гарячого водопостачання, нарахована позивачем в період до жовтня 2021 року, є безпідставною і невірною. Щодо сплати за опалення МЗК зазначив, що укладення між позивачем і відповідачами договорів про надання послуги з постачання гарячої води та послуги з опалення з жовтня 2021 року є підставою для нарахування плати за надані послуги, однак ці нарахування виконані невірно. У відповіді позивача на відзив зазначається, що з моменту укладення публічних договорів приєднання розподіл загальних обсягів наданих послуг та нарахування плати за надані послуги здійснюється згідно вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, згідно якої загальний обсяг теплової енергії, спожитої на забезпечення послуги опалення, розподіляється на обсяг теплової енергії спожитої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення; обсяг теплової енергії витраченої на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі; обсяг теплової енергії, витраченої на опалення квартир та нежитлових приміщень у будівлі. Як зазначає позивач, «нарахування за МЗК та ВФС» (місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкової системи опалення) нараховуються та розподіляються згідно зазначеної Методики № 315. Приведений розподіл, в межах дії Типового індивідуального договору про надання послуг з опалення від 01 жовтня 2021 року, може бути застосований лише в період з жовтня 2021 року по грудень 2021 року, оскільки з 01 січня 2022 року Методика №315 набрала чинності у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358. Згідно цієї Методики №358 з 01 січня 2022 року загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі включає: безпосередньо обсяг теплової енергії на опалення житлових/нежитлових приміщень; забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення; обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. На своє звернення від 06.04.2023 до ПРАТ «Черкаське хімволокно» він отримав розрахунок плати за опалення та гаряче водопостачання по кв. АДРЕСА_5 , 4 з жовтня 2021 року по березень 2023 року, відповідно до якого позивач з січня 2022 року по квітень 2022 року надає нарахування плати окремо для МЗК та ФСК, тоді як у Методиці № 358, яка діє з січня 2022 року, визначення окремо обсягу опалення на МЗК та функціонування системи опалення - відсутнє, натомість у зазначеній Методиці визначається обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, які включають витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку і визначається однією сумою. Лише з грудня 2022 року позивач визначає однією сумою обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення, але невірно. Відповідно до аб.4 п.1 розділу II Методики № 358, загальний обсяг спожитої у будівлі теплової енергії, визначений за показаннями вузла комерційного обліку, розподіляється на: загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі, загальний обсяг теплової енергії, спожитої у будівлі на гаряче водопостачання. Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі (п.8 розділу IV Методики №358). Позивач застосовує спрощений розрахунок як частку 20%, але від загальних показників вузла комерційного обліку тепла будинку (лічильника), при цьому не віднімає з загальних показників будинкового лічильника обсяг теплової енергії, спожитої у будівлі на гаряче водопостачання, як це визначає п.8 розділу IV Методики №358, що суперечить вказаній Методиці. Такий же розрахунок у відсотках до загальних показників будинкового лічильника тепла, а не обсягу теплової енергії на опалення, позивач застосовував у січні, лютому і березні 2023 року. Отже, розмір плати за опалення МЗК в період жовтня 2021 року по березень 2023 року визначений невірно. Щодо плати за гаряче водопостачання, нарахування плати за нормами споживання на послуги гарячого водопостачання, які вони не отримують, продовжились і після укладення індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води у жовтні 2021 року. Від позивача ними було отримано відповідь, в якій жодним словом не згадується про плату за гаряче водопостачання, а йдеться виключно про відшкодування витрат на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, проти відшкодування яких вони ніколи і не заперечували. Тож, нарахування плати за гарячу воду вважають безпідставним. Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП не є комунальною послугою, а є відшкодуванням витрат теплової енергії на забезпечення функціонування внутріщнньобудинкової системи гарячого водопостачання (п.5 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води від 13.10.2021). Відшкодування витрат теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання не заперечують, однак у наданому позивачем розрахунку розмір відшкодувань знаходиться в межах від 0,01 грн. до 88,99 грн. Пояснення розрахунку відшкодування витрат на функціонування системи ГВП - не надано. Таким чином, наданий розрахунок по о/р №10512035, доданий до позовної заяви, жодним чином не відповідає діючій Методиці №358: з січня по квітень 2022 року здійснено нарахування плати за МЗК та ФСК, а повинно бути нарахування плати загальнобудинкових потреб на опалення; обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби на опалення з грудня 2022 року по березень 2023 року визначений невірно, з причин, наведених вище; нарахування плати за гаряче водопостачання за нормами споживання та ще і за «нульовими» показниками є безпідставне і суперечить договору. Додатково у запереченні зазначає, що упродовж кількох останніх років, з позивачем тривала переписка стосовно правильності нарахування плати за послуги, а також мої пропозиції про оплату. Метою переписки з боку відповідача було бажання не зменшити нарахування, а отримати правильні нарахування, однак позивач на його зауваження і пропозиції не зважав, більш того, не реагував впродовж двох років. Таки чином в цілому вважають вимоги позивача безпідставними, нарахування плати за послуги такими, що не відповідають Методикам розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, вимогам публічних договорів і порушують законні інтереси відповідача. Просили прийняти до розгляду заперечення на відповідь при вирішенні спору про суті, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та зобов`язати позивача здійснити нарахування оплати загальнобудинкових потреб на опалення та функціонування системи гарячого водопостачання з урахуванням вимог Методик розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, як діяли у відповідний період, згідно укладених публічних договорів. А також не приймати до уваги розрахунок 3% річних, інфляційних нарахувань по о/р НОМЕР_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги, та просила їх задовольнити у заявленому розмірі, оскільки вони є обґрунтованими та підтвердженими відповідними доказами, що містяться у матеріалах справи. При цьому, просила врахувати доводи викладені у відповіді на відзив та зазначила, що квартира відповідачів дійсно від`єднана від систем централізованого опалення та теплопостачання, однак вони своєчасно не передавали показники лічильників, а тому нарахування здійснені відповідно до норм, внаслідок чого і виникла заборгованість. У січні 2023 року відповідачі передали показники лічильників і позивачем був здійснений відповідний перерахунок заборгованості щодо надання послуг теплопостачання МЗК та гарячого водопостачання.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву. Крім того, підтвердив, що показники лічильника кожного місяця він не передавав, однак вважає, що не повинен сплачувати за послуги, які не отримує, а тому заперечує проти доводів та вимог позивача. Додав, що вони не заперечують проти сплати нарахувань за МЗК, але про такі нарахування у позові та розрахунку, який складено не зрозуміло яким чином, жодної згадки немає.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, підтримуючи доводи та обґрунтування відповідача ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. ПрАТ «Черкаське хімволокно» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії, законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджено відомостями Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 28.02.2022 та перевірено судом у порядку ст. 187 ЦПК України згідно відповідей з Єдиного державного демографічного реєстру від 16.06.2023 за № 115578 та № 115562.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ».

Таким чином, відповідачі, будучи зареєстрованими та фактично проживаючими за адресою: АДРЕСА_3 з 2006 року, є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які їм надає ВП «Черкаська ТЕЦ» Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» за вказаною вище адресою.

З листа-розрахунку по о/р 10512035 за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається, що за період з січня 2013 року по 01.08.2021 року відповідачі мають заборгованість перед ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» за надані їм послуги з централізованого опалення та гарячому водопостачанню, а також за внесками за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води в загальному розмірі 15289,16 грн., з яких: заборгованість з централізованого опалення 12229 грн. 18 коп., заборгованість за гаряче водопостачання до 01.05.2023 3035 грн. 34 коп., внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг 24 грн. 64 коп., оскільки оплата послуг ними взагалі не проводилась.

Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (які були чинними на час спірних правовідносин, але з 01.05.2022 втратили чинність, враховуючи постанову КМУ від 02.02.2022 №85), споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що чинна з 09 червня 2018 року; введено Закон в дію з 01 травня 2019 року відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п.2 ч.1 ст. 5 цього ЗУ). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 згаданого Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (у редакції, що чинна до дії вище вказаного Закону, тобто й на час виниклих правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства.

Внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання включаються до плати виконавцю відповідної комунальної послуги і в рахунку відображаються окремо.

Згідно із рішенням Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019, встановлено розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії та постачання гарячої води власникам (співвласникам) будівель м. Черкаси, які приєднані до інженерних мереж ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» в розрізі кожної будівлі окремо (згідно додатку).

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 1875- ІV) визначено права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Як зазначено у статті 19 згаданого Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Крім того, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, в редакції, що чинна з 09 червня 2018 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідачів на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати цих послуг. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц.

Крім того, з 13 листопада 2021 року між ПРАТ «Черкаське хімволокно» ВП «Черкаська ТЕЦ» та споживачами були укладені публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та надання послуг з постачання гарячої води згідно вимог Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово - комунальні послуги» з відповідними змінами. З моменту укладання публічних договорів приєднання договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та надання послуг з постачання гарячої води, розподіл загальних обсягів наданих послуг та нарахування плати за надані послуги здійснюється згідно вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіонбуду від 22.11.2018 № 315, зареєстрованої в Мінюсті від 28.12.2018р. за № 1502/32954.

У будинку АДРЕСА_1 встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. У період до встановлення лічильника нарахування за послуги здійснювалися згідно п.п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища.

Як встановлено у судовому засіданні, квартира АДРЕСА_2 від`єднана від системи централізованого опалення та теплопостачання, про що складено Акт про від`єднання внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 21 серпня 2006 року, затверджений рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП згідно Протоколу від 27.12.2006 №11 (а.с.34).

Відповідно до вказаної Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг № 315, місця загального користування (МЗК) - це місця, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних приміщень.

Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення (ВФС) - втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньо будинкової системи опалення поза межами опалюваних приміщень, опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, а також обсяг теплової енергії від транзитних ділянок трубопроводів цієї системи, що надходить у приміщення з індивідуальним опаленням та приміщення, у якому комунальна послуга з постачання теплової енергії не надається.

Нарахування за МЗК та ВФС нараховуються та розподіляються на усіх мешканців будинку згідно «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315.

Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання (ЦО і ГВП) належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Адже за рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, які розташовані в місцях загального користування будинку, створюються сприятливі умови для нормального функціонування мереж водопостачання, водовідведення та інших комунікацій.

Відповідно до вимог Методики, введені зміни в частині порядку розподілу теплової енергії для забезпечення послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання споживачів.

Для проведення комерційних розрахунків за надані послуги споживачам визначається загальний обсяг спожитої теплової енергії по будівлі (житловому будинку) за даними загально будинкового вузла обліку теплової енергії або розрахунково за відсутності такого приладу. Загальний обсяг теплової енергії спожитої на забезпечення послуги опалення розподіляється на: обсяг теплової енергії витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення (ВФС) - визначається в залежності від подачі теплоносія в опалювані приміщення (від індивідуальних теплових пунктів, цтп) та складає відповідну частку(%) від загального обсягу теплової енергії спожитої на потреби будівлі; обсяг теплової енергії витраченої на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі визначається в залежності від етажності будівлі та складає відповідну частку (%) від загального обсягу теплової енергії спожитої на потреби будівлі; обсяг теплової енергії, витраченої на опалення квартир та нежитлових приміщень у будівлі.;

У кожному розрахунковому періоді (протягом опалювального сезону), виконавцем перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в квартирах та нежитлових приміщеннях будівлі, які оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії, з урахуванням фактичного споживання теплової енергії усіма співвласниками будинку за розрахунковий період, визначеного за показаннями будинкового вузла комерційного обліку.

Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії по будинку визначається як 50% середнього споживання теплової енергії на опалення 1 кв м опалювальної площі будинку. У разі якщо, визначений згідно переданих споживачем даних вузла розподільного обліку, обсяг теплової енергії використаний на опалення квартири або нежитлового приміщення за розрахунковий період, менший обсягу теплової енергії, розрахованого згідно мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії по будівлі та опалювальної площі квартири або нежитлового приміщення, Виконавцем проводиться донарахування обсягів теплової енергії до мінімального середнього обсягу.

Окрім цього, всім споживачам нараховується абонентська плата. Згідно п. 39 Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (в редакції від 23.11.2021), споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води).

Крім того, у вказаній квартирі встановлені лічильники обліку гарячої води № 266475 та № 273430, остання повірка яких була проведена 22.02.2021, що визнається та не заперечується сторонами. Тому, згідно з п. 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (яка діяла на час надання послуг), плата за надані послуги мала вноситись споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Однак, оскільки лічильник обліку гарячого водопостачання знаходиться безпосередньо у квартирі споживачів (відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), куди доступ надавачу послуг гарячого водопостачання (позивачу) обмежений, а самі споживачі (відповідачі) показники лічильника надавачу послуг не передавали, тому, нарахування оплати за надані послуги здійснювалось згідно з п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, тобто, відповідно до установлених нормативів (норм) споживання на одну зареєстровану особу.

Також у судовому засіданні відповідачі не заперечували того факту, що ними не передавалися позивачу, як надавачу послуг, щомісячно показники лічильника. Тому і нарахування оплати за надані послуги останнім здійснювалось відповідно до установленех нормативів (норм) споживання на одну зареєстровану особу. При цьому, слід зазначити, що у листі - розрахунку заборгованості по о/р 10512035, відображено перерахунок, здійснений позивачем після передачі показників у січні 2023 року (а.с.9).

Щодо порядку передання показників приладів обліку теплової енергії, то суд зауважує, що обов`язок споживача самостійно передавати виконавцю комунальних послуг показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку прямо передбачений п. 12 ч. 2 ст. 7 Закону №2189, а також вбачається з аналізу змісту положень п. 11, 12, пп. 3 п. 19 постанови №630. У випадку не здійснення споживачем такого обов`язку він позбавляється можливості вимагати будь-якої компенсації за нарахування йому вартості наданої послуги в іншому порядку, ніж за показаннями приладів обліку, оскільки в такому випадку дії споживача не відповідають вимогам добросовісності та містять ознаки зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК).

В даному випадку судом не встановлено, що відповідачі вживали належні і достатні заходи для своєчасного щомісячного передання позивачу (надавачу послуг) показників приладів обліку теплової енергії та гарячого водопостачання. Не встановлено судом і обставин, які б свідчили про створення відповідачем перешкод у щомісячному прийнятті від споживачів відповідних показників, щоби давало суду можливість зменшити розмір заборгованості, яка наявна станом на 01.05.2023.

Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а ст. 68 ЖК передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, які вносяться щомісячно в строки встановлені КМ України. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно.

Таким чином, хоча і встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , від`єднана від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, однак це не позбавляє обов`язку споживачів за наявності лічильників передавати відповідні показники надавачу послуг та сплачувати плату за абонентське обслуговування, нарахування за місця загального користування та втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньо будинкових систем опалення.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 5287,07 грн. та трьох процентів річних в сумі 1606,97 грн. у зв`язку із простроченням відповідачами оплати комунальних послуг (а.с.10-11).

З приводу заперечень відповідачів щодо стягнення інфляційних нарахувань 3% річних у період воєнного стану в Україні, який введено з 24.02.2022 та діє і на час винесення рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року, введений воєнний стан у подальшому було продовжено до сьогодні.

Отже, на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану відповідач звільняється від сплати інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, які були нараховані з 24 лютого 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, розрахунку інфляційних та 3% річних по О/Р № 10512035, інфляційна складова боргу в сумі 5287,07 грн та з% річних у розмірі 1606,97 грн нараховані за період січня 2014 року по січень 2022 року, тобто до початку введення воєнного стану в Україні.

Таким чином, на думку суду, розрахунок позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, що міститься у матеріалах справи є вірним та таким, що підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, враховуючи доводи та докази, на які послалися відповідачі, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 131 від 12.06.2023.

За таких обставин, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2684,00 грн підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача у рівних частках, по 1342 грн з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-84, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 353, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг задоволити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (місцезнаходження за адресою: просп. Хіміків, 76, м. Черкаси, 18036, ) заборгованість за послуги з централізованого опалення, внесків та постачання горячої води у сумі 15289,16 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 5287,07 грн. та 3% річних у розмірі 1606,97 грн., а всього 22183,20 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» (місцезнаходження за адресою: просп. Хіміків, 76, м. Черкаси, 18036, ) судовий збір у розмірі 2684,00 грн., по 1342 грн. з кожного.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.10.2023.

Головуючий: Н. М. Кондрацька