Єдиний унікальний номер: 379/540/23
Провадження № 2/379/151/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі

головуючої судді - Музиченко О. О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бакал О.А.,

учасників справи:

позивача - ОСОБА_1 ,

представниці позивача - адвоката Прилуцької Н.М.,

представника відповідача Таращанської міської ради - Бутенка Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Таращанської міської ради Київської області, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, витребування земельної ділянки,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Таращанського районного суду Київської областіз указаним позовом /у новій редакції/, в якому просить суд:

1 - визнати протиправним та скасування рішення Таращанської міської ради від 18 серпня 2020 року №І089-77-VІІ «Про надання дозволу на розробку землевпорядної документації щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок громадянам», яким надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для безоплатної передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га по АДРЕСА_1 ;

2 - визнати протиправним та скасування рішення Таращанської міської ради від 22 вересня 2020 року № 1118-78-VІІ «Про затвердження землевпорядної документації та передачу земельних ділянок у власність громадянам в межах міста Тараща», яким затверджено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах м. Тараща Таращанської міської ради Таращанського району Київської області, виготовлену ФОП ОСОБА_4 , та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку в межах АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0.10 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:092:0008;

3 - витребувати земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0.10 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:092:0008 у ОСОБА_2 на користь громади в особі Таращанської міської ради.

І. Позиція сторін у справі

Позов обґрунтовано тим, що 29.01.1986 рішенням виконкому Таращанської міської ради № 13 позивачу ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку розміром 600 кв.м під будівництво житлового індивідуального будинку із земель міськфонду по АДРЕСА_2 .

Тим же рішенням виконкому виконкому Таращанської міської ради № 13 від 29.01.1986 ОСОБА_5 було виділено земельну ділянку розміром 600 кв.м під забудову житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Вказані садиби АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 межують з земельною ділянкою садиби АДРЕСА_1 .

Житловий будинок на земельній ділянці по АДРЕСА_1 в 1990-х роках став безгосподарним і був повністю зруйнований, а згодом ліквідований. Вивільнену земельну ділянку садиби АДРЕСА_1 , площею 0,098 га було фактично розділено власниками садиб АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ( ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ).

26 жовтня 2006 року рішенням Таращанської міської ради Київської області № 47-5-V «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельних ділянок громадянам» позивачу ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 , площею 0,10 га.

29 січня 2015 року рішенням Таращанської міської ради № 734-56-VI (пункт 3.2.) було скасовано рішення Таращанської міськради № 47-5-V від 26.10.2006 в частині надання дозволу ОСОБА_1 на розробку технічної документації про безоплатну передачу земельної ділянки по АДРЕСА_3 , площею 0,10 га у приватну власність.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 01 липня 2015 року визнано незаконним вищевказаний пункт 3.2. рішення Таращанської міської ради № 734-56-VI від 29 січня 2015 року в частині скасування надання ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд, а також визнано незаконним п. 3.1. рішення Таращанської міськради № 787-59-VI від 28 квітня 2015 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, площею 0,04 га.

У 2017 році на замовлення ОСОБА_1 було розроблено проектну документацію на земельну ділянку, площею 0,1145 по АДРЕСА_2 , яка включила в себе земельну ділянку площею 0,4 га по АДРЕСА_1 . Вказаний проект разом із заявою подано на погодження до Таращанської міської ради Київської області. Однак, рішенням Таращанської міської ради Київської області від 21 листопада 2017 року №471-32- VІІ «Про затвердження технічної документації на земельну ділянку» позивачу відмовлено в погодженні цієї технічної документації.

У 2018 році на замовлення ОСОБА_1 Білоцерківським міськрайонним відділом Київської обласної філії ДП «Центр ДЗК» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер 322441010:01:092. Однак, вказану технічну документацію повернуто Таращанською міською радою позивачеві без розгляду з посиланням на те, що частина земельної ділянки перебуває у користуванні ОСОБА_2 .

18 серпня 2020 року рішенням Таращанської міської ради від №1089-77- VІІ «Про надання дозволу на розробку землевпорядної документації щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок громадянам» надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для безоплатної передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га по АДРЕСА_1 .

22 вересня 2020 року рішенням Таращанської міської ради від №1118-78- VІІ «Про затвердження землевпорядної документації та передачу земельних ділянок у власність громадянам в межах міста Тараща» затверджено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах м. Тараща Таращщанської міської ради Таращанського району Київської області, передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку в межах АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,10 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:092:0008

Позивач вважає вищевказані рішення Таращанської міської ради від 18 серпня 2020 року №1089-77-VII та від 22 вересня 2020 року №1118-78-VII про надання відповідачу ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації, її затвердження та передачу земельної ділянки у приватну власність незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони прийняті при наявності чинного рішення Таращанської міської ради Київської області № 47-5-V від 26 жовтня 2006 року про надання йому ( ОСОБА_1 ) дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_2 .

Земельні ділянки, надані позивачу та відповідачу, фактично накладаються одна на одну в розмірі 0,04 га і раніше відносилися до земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , яка була розділена рішеннями Таращанської міської ради Київської області від 26 жовтня 2006 року № 47-5-V та від 24 травня 2005 року № 375-22-ІV між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Позивач зазначає, що надання органом місцевого самоврядування дозволу на розробку проєкту землеустрою одночасно йому та відповідачу ОСОБА_2 щодо однієї і тієї ж земельної ділянки (в частині, шо накладається), є таким, що суперечить вимогам законодавства, та сприяє позбавлення одного з них можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру отримання у власність земельної ділянки. Тому інтереси позивача, який раніше звернувся за дозволом на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, порушені. Надання йому дозволу дало правомірні, небезпідставні сподівання та очікування, що після розробки проєкту землеустрою земельну ділянку йому буде надано, якщо для цього не буде законних перешкод.

Враховуючи те, що він ( ОСОБА_1 ), ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6 є сусідами, суміжними землекористувачами і тривалий час фактично володіли та користувалися спірною земельною ділянкою спільно та відкрито; що позивач та ОСОБА_5 одночасно подали заяви та отримали рішення про надання їм дозволів на виготовлення проектної документації на відведення земельних ділянок, що входять у межі спірної земельної ділянки ще у 2006 році; за заявою позивача вже сформована згідно з проектом землеустрою ДП «Центр ДЗК» земельна ділянка, якій присвоєно кадастровий номер 322441010:01:092, - Таращанська міська рада, всупереч застереженням, які містяться у частині сьомій статті 118 ЗК України, розглядаючи клопотання відповідача ОСОБА_2 , яке надійшло пізніше, не пересвідчилась у відповідності розташування об`єкта вимогам законодавства та не врахувала вимог норм законів та підзаконних актів, чим суттєво порушила права позивача на отримання у власність земельної ділянки. На підставі цього, а також вказуючи на невідповідність підстав надання відповідачу у власність земельної ділянки, позивач просив скасувати вищевказані рішення Таращанської міської ради від 18 серпня 2020 року №1089-77-VII та від 22 вересня 2020 року №1118-78-VII.

Стверджуючи про незаконність рішення Таращанської міської ради від 22 вересня 2020 року №1118-78-VII, на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України просив витребувати земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0.10 га, кадастровий номер :01:092:0008, у ОСОБА_2 на користь громади в особі Таращанської міської ради.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що в 1986 році міська рада виділила йому 6 соток землі по АДРЕСА_4 соток землі поруч з ним по АДРЕСА_1 . На своїй земельній ділянці він збудував будинок, але земельну ділянку досі не приватизував. По сусідству з його земельною ділянкою та ділянкою ОСОБА_7 знаходиться земельна ділянка площею близько 12-ти соток з адресою: АДРЕСА_1 . Ця ділянка стала безхазяйною, будинок завалився, вона заросла хащами і там утворився смітник. У 2006 році міська рада дала йому дозвіл на розробку технічної документації на частину цієї земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 4 сотки, а ОСОБА_5 на 6 соток цієї ж земельної ділянки. Після отримання дозволу на розробку технічної документації він запросив землевпорядника, який провів заміри і встановив межові знаки. Проте, документально це на оформлялось. В подальшому він навів на земельній ділянці лад, вивіз сміття, встановив огорожу. Технічну документацію на ці 4 сотки землі він не розробив, оскільки не мав коштів, але користувався нею з 2006 року та продовжує користуватись до цього часу. В 2019 році на цю земельну ділянку почав претендувати ОСОБА_2 , який приніс рішення про скасування його ( ОСОБА_1 ) дозволу на розробку технічної документації, почались судові тяганини, які тривають і досі. Просив захистити його порушене право на землю і задовольнити цей позов.

Представниця позивача адвокат Прилуцька Н.М. в судовому засіданні позов підтримала повністю з наведених у ньому підстав. Додатково пояснила, що земельні ділянки по АДРЕСА_5 (належна ОСОБА_7 ) межують із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . Ця суміжна земельна ділянка як безгосподарна була фактично за усною домовленістю розділена між ОСОБА_8 (4 сотки) і ОСОБА_9 (6 соток) та перебувала в їхньому користуванні. Документів про встановлення меж цих 4-х соток у Аштаменка немає. В 2016 році вони обоє ( ОСОБА_8 і ОСОБА_7 ) отримали дозволи на розробку технічної документації на 10 соток землі кожен, включно з частинами ділянки по АДРЕСА_1 . Так, ОСОБА_8 отримав дозвіл на розробку технічної документації на 10 соток, з яких 6 соток по АДРЕСА_2 і 4 сотки з ділянки про АДРЕСА_1 . Технічна документація позивачем розроблялась, але не збереглась. У 2018 році позивачу стало відомо, що син ОСОБА_5 ОСОБА_6 оформив договір оренди на всю земельну ділянку площею 10 соток по АДРЕСА_1 , включно з 4-ма сотками, які були в користуванні ОСОБА_1 .. З 2015 року триває спір щодо цієї земельної ділянки. У 2018 році позивач розробив в ДП «Центр ДЗК» технічну документацію на 10 соток землі по АДРЕСА_2 . Доказів подання цієї технічної документації на затвердження до Таращанської міської ради у позивача не має. Він подав її на затвердження вже у червні 2023 році до управління ЦНАП і отримав рішення від 19.06.2023 про відмову через накладення земельних ділянок. Просила позов задовольнити.

Відповідач Таращанська міська рада подали до суду відзив на позов (т.2 а.с. 103-117), мотивований тим, що згідно витягу з протоколу № 1 засідання виконкому міської ради народних депутатів Виконавчого комітету Таращанської міської ради, рішенням від 29.01.1986 позивачу ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку в розмірі 600 кв.м під будівництво житлового індивідуального будинку із земель міськфонду по АДРЕСА_2 (бувша садиба померлої ОСОБА_10 по АДРЕСА_6 ), лишивши біля будинку 0,06 га, решту - 0, 18 га - землі міськфонду.

Рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради від 29.01.1986 № 13 «Про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво житлового будинку на праві особистої власності» позивачу надано дозвіл в безстрокове користування земельну ділянку із земель міської забудови в АДРЕСА_2 , площею 600 кв. м для будівництва житлового будинку.

Відповідно до витягу з рішення № 47-5-V від 26.10.2006 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельних ділянок громадянам», Таращанською міською радою було надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку технічної документації із землеустрою щодо передачі у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га.

Цим рішенням було зобов`язано ОСОБА_1 використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням та дотримуватись вимог ст. ст. 91, 96 Земельного кодексу України (п. 2 витягу з рішення). Доведено ОСОБА_1 , що згідно п. 1 цього рішення, відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України приступати до використання земельної ділянки без встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документу, що посвідчує право на неї та державної реєстрації - забороняється (п. З витягу з рішення).

Відповідач акцентував увагу на невиконанні позивачем пунктів 2, 3 рішення № 47-5-V від 26.10.2006 та відсутності доказів законності використання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_3 , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Зазначають, що Таращанська міська рада не мала правових підстав для відмови ОСОБА_2 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності по АДРЕСА_1 . Наявність кількох охочих набути права на земельну діяльність не є підставою для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Оскільки ОСОБА_3 було дотримано вимоги Земельного кодексу України, - рішенням Таращанської міської ради від №1089-77- VІІ від 18.08.2020 йому було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для безоплатної передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га по АДРЕСА_1 .

Рішенням Таращанської міської ради від №1118-78- VІІ від 22.08.2020 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах м. Тараща Таращщанської міської ради Таращанського району Київської області, передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку в межах АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,10 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:092:0008

Зауважують, що твердження позивача про те, що земельні ділянки ОСОБА_2 і ОСОБА_1 фактично накладаються одна на одну в розмірі 0,04 га, є припущенням позивача, що не підтверджується жодним доказом у справі.

Також повідомили, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:092:0008 перебувала не в користуванні ОСОБА_2 , а в оренді. Право оренди земельної ділянки та право постійного користування земельною ділянкою є різними за своїм змістом поняттями та мають свої особливості. З огляду на це, вважають застосування позивачем в даному випадку положень пункту «а» ст. 116 та ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України безпідставним, оскільки земельна ділянка перебувала не в користуванні в ОСОБА_2 , а в оренді, що підтверджується відповідним договором.

Щодо вимоги про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та повернення громаді зазначили, що відповідно до положень ст. 387 ЦК України лише власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Власником земельної ділянки до моменту передачі її у власність ОСОБА_2 на підставі п. «а» ч. 2 ст. 83 ЗК України (в редакції від 16.07.2020) була Таращанська міська рада, а тому виключно Таращанська міська рада має право витребовувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, звернувшись до суду з відповідною позовною заявою.

На підставі цього стверджують, що рішення Таращанської міської ради Таращанської міської ради № 1118-78-VІІ від 22.09.2020 «Про затвердження землевпорядної документації та передачу земельних ділянок у власність громадянам в межах міста Тараща» та рішення Таращанської міської ради № 1089-77-VІІ від 1 8.08.2020 «Про надання дозволу на розробку землевпорядної документації щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок» прийняті ними на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України на момент прийняття вказаних рішень. Тому вважають, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні і просять повністю відмовити в позові.

Представник відповідача Таращанської міської ради Бутенко Я.В. в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві. Додатково суду пояснив, що 26.10.2006 позивачу ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку площею 10 соток під будівництво житлового будинку по АДРЕСА_3 . При цьому, на позивача було покладено обов`язок використовувати земельну ділянку тільки за цільовим призначенням, встановити в натурі (на місцевості) її межі та отримати на неї правовстановлюючі документи. Без виконання цих умов використання земельної ділянки позивачу було заборонено. Всупереч наведеним вимогам, ОСОБА_1 використовував земельну ділянку без встановлення її меж та не за цільовим призначенням. В 2015 році до Таращанської міської ради звернувся ОСОБА_2 і уклав договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:092:0008 по АДРЕСА_1 . В 2020 році ОСОБА_2 звернувся до Таращанської міської ради щодо отримання орендованої ним земельної ділянки у власність. Таращанська міська рада не мала правових підстав для відмови ОСОБА_2 в наданні дозволу на розробку технічної документації та подальшої передачі цієї земельної ділянки у власність. Підстави для твердження про те, що 4 сотки землі, передані у власність ОСОБА_2 по АДРЕСА_7 , на які позивачу ОСОБА_1 в 2006 році було надано дозвіл на розробку технічної документації по АДРЕСА_3 відсутні. Щодо витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння зауважив, що тільки власник, яким була Таращанська міська рада, може звертатись з такою вимогою до суду. Вони ж вважають, що оскаржувані позивачем рішення прийняті Таращанською міською радою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Оремо зауважив, що рішення, які позивач просить скасувати, стосуються не тільки позивача, а й ряду інших осіб, які не залучені до участі у справі. Суду надані лише витяги з оскаржуваних рішень. Тому повне скасування цих рішень призведе до порушення прав сторонніх осіб.

Відповідач ОСОБА_2 в жодне судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи щоразу був повідомлений належно згідно вимог чинного законодавства: ухвалу про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та додатками до неї ОСОБА_2 отримав особисто, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1 а.с. 123). В подальшому судові відправлення (повістки про виклик до суду, ухвали) не отримував, конверти повертались на адресу суду з відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою (т.2 а.с. 51, 101, 102, 188; т.3 а.с. 154, 155, 168). Водночас, судові повістки про виклик в усі судові засіданні були доставлені ОСОБА_2 в додаток «Viber» за номером його мобільного телефону (т.2 а.с. 98, 220; т.3 а.с. 99, 139, 167). Причини неявки в судові засідання відповідач ОСОБА_2 суду не повідомляв, заяв чи клопотань до суду не подавав. Тому згідно з положеннями статті 223 ЦПК України його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі

24.04.2023 суд постановив ухвалу, якою відкрив провадження в указаній справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання на 16.05.2023, яке за клопотаннями представниці позивача було відкладене на 30.05.2023, а в подальшому за клопотанням представника відповідача ТМР - відкладене на 13.06.2023 (т.1 а.с. 114, 115; 170-173, 184, 185; т.2 а.с. 45-48)

16.05.2023 суд постановив ухвалу, якою частково задовольнив клопотання представниці позивача адвоката Прилуцької Н.М. та продовжив позивачу ОСОБА_1 процесуальний строк для подання відповіді на відзив у цій справі на п`ять днів з дня отримання копії ухвали (т.1 а.с. 187, 188).

30.05.2023 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від представниці позивача адвоката Прилуцької Н.М. про часткову відмову від позовних вимог та часткову зміну предмета позову з доданою до неї позовною заявою в новій редакції (т.2 а.с. 13-42).

Того ж дня - 30.05.2023 суд постановив ухвалу, якою залишив позовну заяву в новій редакції без руху в порядку ч. 11 ст. 187 ЦПК України та надав позивачу п`ятиденний строк з дня її вручення для усунення недоліків (т.2 а.с. 52-56).

05.06.2023 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява від представниці позивача адвоката Прилуцької Н.М. про усунення недоліків позову з доданими матеріалами на виконання ухвали суду від 30.05.2023 (т.2 а.с. 63-70).

06.06.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв заяву представниці позивача про зміну предмета позову та продовжив розгляд справи за позовною заявою в новій редакції ОСОБА_1 до Таращанської міської ради Київської області, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, витребування земельної ділянки (т.2 а.с. 76-78).

Цією ж ухвалою суд замінив первісного відповідача приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Якименко Л.П. на належного - ОСОБА_2 ; встановив відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву в новій редакції; дату і час підготовчого засідання залишив без змін 13.06.2023 10-00 год.

13.06.2023 суд постановив ухвалу, якою продовжив строк підготовчого провадження за клопотанням представниці позивача та відклав підготовче засідання на 29.06.2023 у зв`язку з відсутністю відомостей щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 (т.2 а.с. 92,93).

16.06.2023 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву відповідача Таращанської міської ради з додатками та підтвердженням направлення його копій учасникам справи (т.2 а.с. 103-126).

29.06.2023 в підготовчому засіданні було оголошено перерву за клопотанням представниці позивача адвоката Прилуцької Н.М. для надання суду додаткових доказів, що були нею витребувані, однак ще не отримані. Клопотання про витребування доказів, подане одночасно із позовною заявою (т.1 а.с. 103-105) було нею зняте (т.2 а.с. 214, 215).

10.07.2023 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання від представниці позивача адвоката Прилуцької Н.М. про проведення підготовчого засідання без її участі, закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті (т.3 а.с. 77-79). Також 10.07.2023 від представниці позивача надійшло клопотання про долучення доказів з додатками (т.3 а.с. 1-74).

10.07.2023 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.07.2023 (т.3 а.с. 93-95).

14.07.2023 до суду надійшло клопотання відповідача Таращанської міської ради про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (т.3 а.с. 103-110).

24.07.2023 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення представниці позивача адвоката Прилуцької Н.М. на клопотання про закриття провадження у справі (т.3 а.с. 122-126).

24.07.2023 судове засідання було відкладене з технічних причин на 12.09.2023 (т.3 а.с. 133-136).

12.09.2023 судове засідання було відкладене за клопотанням відповідача Таращанської міської ради на 25.09.2023 (т.3 а.с. 143-146).

25.09.2023 суд постановив ухвалу, якою відмовив відповідачу Таращанській міській раді у клопотанні про закриття провадження у справі (т.3 а.с. 156-159). В судовому засіданні оголошено перерву за клопотанням представниці позивача до 12.10.2023 (т.3 а.с. 163).

12.10.2023 до суду надійшли додаткові пояснення представниці позивача щодо адреси земельної ділянки (т.3 а.с. 169-175).

Заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача Таращанської міської ради, перевіривши викладені в заявах по суті обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що рішенням виконкому Таращанської міської ради народних депутатів №13 від 29.01.1986 позивачу ОСОБА_1 було надано в безстрокове користування земельну ділянку площею 600 кв.м під будівництво житлового індивідуального будинку із земель міськфонду по АДРЕСА_2 (бувша садиба померлої ОСОБА_10 по АДРЕСА_6 ), що вбачається з наявних у матеріалах справи копій витягу з протоколу засідання виконкому та рішення №13 (т.1 а.с. 28, 29).

22.12.1998 ОСОБА_1 було видано свідоцтво на право особистої власності на будівлі - домоволодіння АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною копією (т.3 а.с. 50).

З доданої позивачем до позову копії витягу з рішення Таращанської міської ради Київської області від 26.10.2006 № 47-5-V вбачається, що позивачу ОСОБА_1 , проживаючому по АДРЕСА_2 , було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с. 30).

Відповідно до п. 2 цього рішення ОСОБА_1 було зобов`язано використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням та дотримуватись вимог ст.ст. 91, 96 Земельного кодексу України. В п.3 рішення доведено ОСОБА_1 , що приступати до використання земельної ділянки без встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документу, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється.

Судом установлено з пояснень самого позивача, що він використовував земельну ділянку за рішенням Таращанської міської ради від 26.10.2006 № 47-5-V без встановлення її меж в натурі (на місцевості) та без одержання документу, що посвідчує право на неї та державної реєстрації.

Доказів розробки ОСОБА_1 технічної документації із землеустрою на земельну ділянку до 2018 року - суду не надано.

Водночас, в матеріалах справи міститься копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_2 , розроблена на замовлення ОСОБА_1 в 2018 році Київською обласною філією ДП «Центр ДЗК» (т.3 а.с. 22-74).

В цій технічній документації міститься копія витягу з того ж рішення Таращанської міської ради від 26.10.2006 № 47-5-V «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок громадянам» (т.3 а.с. 27).

Згідно з п.1.1. цього витягу з рішення, було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування житлових будинків і господарських будівель та споруд, ведення особистого селянського господарства, гаражного будівництва згідно додатку №1 та схем розміщення земельних ділянок.

Відповідно до наявної копії витягу зі списку громадян, яким надано дозвіл на розробку технічної документації, що є додатком №1 до рішення Таращанської міської ради № 47-5-V від 26.10.2006, ОСОБА_1 було надано земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_2 (т. 3 а.с. 28).

З цих документів суд установив, що наявна в матеріалах технічної документації копія витягу з рішення Таращанської міської ради від 26.10.2006 № 47-5-V (т.3 а.с. 27, 28) суттєво відрізняється за змістом від копії витягу з цього ж рішення, доданої позивачем до позову (т.1 а.с. 30), оскільки фактично одним і тим же рішенням відповідачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою за різними адресами: по АДРЕСА_8 .

Крім того, в наявних у справі матеріалах технічної документації із землеустрою за 2018 рік, як і в матеріалах справи загалом, відсутні схеми розміщення земельних ділянок за 2006 рік, посилання на які міститься в п.п. 1.1. рішення, відповідно до яких позивачу було надано дозвіл на розробку технічної документації.

З копії акту від 18.12.2014, складеного членами постійної комісії міської ради з питань містобудування, землекористування, охорони довкілля та екологічної безпеки, вбачається, що при проведенні обмірів земельної ділянки колишньої садиби АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_5 рішенням № 13 від 29.01.1986 виконкому Таращанської міської ради було виділено під забудову житлового будинку земельну ділянку площею 0,06 га по АДРЕСА_1 із садиби по АДРЕСА_6 (нинішня адреса АДРЕСА_1 ). ОСОБА_1 рішенням № 13 від 29.01.1986 виконкому Таращанської міської ради було виділено під забудову житлового будинку земельну ділянку площею 0,06 га по АДРЕСА_2 . Вказані садиби АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 межують із земельною ділянкою садиби АДРЕСА_1 . Житловий будинок на земельній ділянці по АДРЕСА_1 в 1990-х роках став безгосподарним і був повністю зруйнований, а згодом ліквідований. Вивільнену земельну ділянку садиби АДРЕСА_1 , площею 0,098 га було фактично розділено власниками садиб АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , земельні ділянки яких межують з вказаною земельною ділянкою, та встановлено огорожі. Рішенням Таращанської міської ради від 24.05.2005 №375-22-IV ОСОБА_5 було передано у власність земельні ділянки площею 0,10 га для будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, та площею 0,025 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . Рішенням Таращанської міської ради від 26.10.2006 № 47-10-V ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 . Правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на земельні ділянки згідно вказаних рішень ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не виготовляли. Комісія рекомендувала розглянути на черговій сесії міської ради питання щодо скасування рішень міської ради від 24.05.2005 №375-22-IV та від 26.10.2006 № 47-10-V в частині щодо надання земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , а земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,098 га зарахувати до земель запасу житлової забудови міськфонду (т.1 а.с. 31).

Рішенням Таращанської міської ради від 29.01.2015 № 734-56-VI було скасовано рішення Таращанської міської ради від 24.05.2005 №375-22-IV в частині надання ОСОБА_5 у власність земельних ділянок площею 0,10 га для будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, та площею 0,025 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , залишивши в користуванні земельну ділянку площею 0,06 га, визначену рішенням виконкому Таращанської міської ради №13 від 29.01.1986 року (п.3.1. рішення). Скасовано рішення Таращанської міської ради від 26.10.2006 № 47-10-V в частині надання дозволу ОСОБА_1 на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , залишивши в користуванні земельну ділянку площею 0,06 га, визначену рішенням виконкому Таращанської міської ради №13 від 29.01.1986 року (п.3.2. рішення) (т.1 а.с. 35).

07.04.2015 ОСОБА_1 звернувся з заявою до міського голови Таращанської міської ради з проханням надати йому в користування земельну ділянку площею 0,04 га, яка межує з його садибою по АДРЕСА_2 , якою він користувався з 2006 року для ведення городництва, та надати дозвіл на розробку технічної документації з урахуванням раніше виділених 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с. 37).

Рішенням Таращанської міської ради від 28.04.2015 № 787-59-VI ОСОБА_1 було відмовлено в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,04 га, що межує з його садибою по АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та наданні її в користування для ведення городництва (т.1 а.с. 39).

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 01.07.2015 у справі №379/829/15-а було визнано незаконним пункт 3.2 рішення Таращанської міської ради Київської області №734-56-VI від 29.01.2015 року «Про розгляд клопотань і заяв» в частині скасування надання ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та визнати незаконним пункт 3.1 рішення Таращанської міської ради Київської області № 787-59-VІ від 28.04.2015 року яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, площею 0,04 га (т.1 а.с. 40).

Додатковою постановою Таращанського районного суду Київської області від 16.02.2016 було скасовано вищевказані пункт 3.2 рішення Таращанської міської ради Київської області №734-56-VI від 29.01.2015 та пункт 3.1 рішення Таращанської міської ради Київської області № 787-59-VІ від 28.04.2015 (т.1 а.с. 46, 47).

Підставою для визнання незаконними і скасування відповідних пунктів рішень Таращанської міської ради послугувало порушення процедури прийняття цих рішень, що вбачається з мотивувальної частини постанови суду (т.1 а.с. 40 на звороті).

В подальшому позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до Таращанської міської ради із заявами про надання йому в користування земельної ділянки площею 0,04 га, яка межує з його садибою по АДРЕСА_2 , якою він користувався з 2006 року для ведення городництва, та надати дозвіл на розробку технічної документації з урахуванням раніше виділених 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с. 41,43,44).

Рішеннями Таращанської міської ради від 25.08.2015 № 839-63-VI та від 22.12.2015 №38-3-VII та ОСОБА_1 було відмовлено в наданні в користування земельної ділянки площею 0,04 га по АДРЕСА_1 для ведення городництва та наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 42, 45).

Рішеннями Таращанської міської ради від 21.11.2017 №471-32- VII ОСОБА_1 було відмовлено в погодженні технічної документації про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_2 . Рекомендовано для виконання робіт із землеустрою по розробці технічної документації про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) звернутися до юридичної особи, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, або ФОП, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником (т.1 а.с. 49).

Відомостей про оскарження вищенаведених рішень матеріали справи не містять.

12.05.2015 між Таращанською міською радою та ОСОБА_2 було укладено договір №276 оренди земельної ділянки на період будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд. Предметом цього договору була передача у тимчасове платне користування орендарю ОСОБА_2 під будівництво житлового будинку земельної ділянки по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:092:0008. Строк дії договору з 01.05.2015 по 30.04.2016 (т.1 а.с. 53, 54).

В подальшому договір оренди аналогічного змісту переукладався між Таращанською міською радою та ОСОБА_2 : на період з 01.05.2016 по 30.04.201, на період з 01.05.2017 по 30.04.2018 та на період з 01.05.2020 по 30.04.2021 (т.1 а.с. 55-58, 220-223).

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 18.04.2016 у справі №379/81/16 було зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 ем частиною орендованої відповідно до договору оренди земельної ділянки на період будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд № 276 від 12.05.2015 року земельної ділянки, розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 шляхом: звільнення зазначеної частини земельної ділянки від багаторічних городніх культур (дерев); демонтажу металевої огорожі, що знаходиться безпосередньо на земельній ділянці; демонтажу гноярки (вивезення гною, демонтажу дерев`яних конструкцій, засипання котловану землею); звільнення зазначеної частини земельної ділянки від складованого на ній каміння (т.1 а.с. 61-63).

06.08.2020 відповідач ОСОБА_2 звернувся до Таращанської міської ради із заявою про надання йому дозволу на розробку землевпорядної документації щодо безоплатної передачі земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_1 для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.2 а.с. 145).

Рішенням Таращанської міської ради від 18.08.2020 №1089-77-VII було надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку землевпорядної документації із землеустрою щодо встанвлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для безоплатної передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га по АДРЕСА_1 (т.2 а.с. 155).

З копії заяви ОСОБА_2 вбачається, що 17.09.2020 він звернувся до Таращанської міської ради з проханням затвердити технічну документацію із землеустрою та передати йому у власність земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку (т.2 а.с. 148).

В наявній у справі копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться в користуванні ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.2 а.с. 149-176) міститься копія будівельного паспорта, виданого 13.05.2016 відділом містобудування і архітектури Таращанської РДА ОСОБА_2 на будівництво одноквартирного житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , на наданій йому в оренду земельній ділянці за договором №276 від 12.05.2023 (т.2 а.с. 170-176).

22.09.2020 Таращанською міською радою було прийнято рішення №1118-78- VII, яким припинено договір оренди земельної ділянки від 17.06.2020 №377, кадастровий номер земельної ділянки :01:092:0008, з 01.10.2020. Затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться в користуванні ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах міста Тараща, виготовлену ФОП ОСОБА_4 .. Передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 1,000 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:092:0008 (т.2 а.с. 179,180).

24.05.2021 ОСОБА_2 зареєстрував право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:092:0008, площею 0,1 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення Таращанської міської ради №1118-78- VII від 22.09.2020 (т.2 а.с. 177,178).

З наявної в матеріалах справи копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_2 , що була розроблена в 2018 році на замовлення ОСОБА_1 БМВВ КОФ ДП «Центр ДЗК», вбачається, що позивач звернувся до начальника указаної землевпорядної організації із заявою про виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки загальною площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_2 (т.3 а.с. 26).

До цієї заяви позивачем було додано вищеописаний витяг з рішення ТМР від 26.10.2006 №47-5-V про надання дозволу на розробку технічної документації громадянам згідно додатку №1 (в якому під порядком номером 38 значиться ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , площа земельної ділянки 0,10) та схем розміщення земельних ділянок (т.3 а.с. 27, 28). Схеми розміщення земельних ділянок станом на 2006 рік /на час надання дозволів на розробку технічної документації/, до цього рішення від 26.10.2006 №47-5-V, не додані і суду не надані.

При цьому, наявна у справі копія схеми розміщення земельної ділянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 (т.3 а.с. 74) не містить дати її складання та виготовлена особою, повноваження якої суд перевірити не може (відсутня вказівка посади ОСОБА_11 та печатка виконавця). Тому ця схема розміщення земельної ділянки не може бути сприйнята судом як додаток до рішення Таращанської міської ради від 26.10.2006 № 47-5-V.

Судом установлено також те, що до 2023 року позивач ОСОБА_1 не звертався до Таращанської міської ради щодо затвердження розробленої ним в 2018 році технічної документації та передачі відповідної земельної ділянки йому в приватну власність.

Щодо цього питання він звернуся до управління ЦНАП вже у червні 2023 року (після звернення до суду з цим позовом) і отримав рішення №РВ-2023 від 19.06.2023 ДП «Центр ДЗК» про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; невідповідності поданих документів законодавству, а саме п.6 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр»: перетин ділянок з ділянкою :01:092:0008, площа співпадає на 33,5582 (т.3 а.с. 176, 177).

З наявного у справі зведеного кадастрового плану земельних ділянок ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:092:0008, та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1000 га відповідно до кадастрової зйомки по межі фактичного користування станом на 2018 рік, - частина ділянки ОСОБА_1 перетинається з ділянкою ОСОБА_2 , площа перетину 0,0336 га (т.2 а.с. 132).

Інших доказів матеріали справи не містять та суду не надано.

ІV. Норми права, оцінка аргументів сторін та висновки суду

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статі 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 1, 3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушено. У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ст.4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що : а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д)означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглибленням в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також, у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свобод чи інтересів інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.02.2021 в справі №925/642/19 виснувала, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюється судом у кожній конкретній справі за результатом розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду і змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05.06.2018 №338/180/17; від 11.09.2018 року №905/1926/16; від 30.01.2019 року №569/17272/15-ц; від 11.09.2019 року №487/10132/14-ц; від 16.06.2020 року №145/2047/16-ц.

Відповідно до статті 14 Конституції України та частини другої статті 1 Земельного кодексу України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з положенням статті 5 Земельного кодексу України (далі ЗК України), земельне законодавство базується, зокрема, на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю.

Статтею 44 ЗК України встановлено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно - правовими угодами.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За положеннями ч.ч.2,3 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України.

Так, згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За положенням ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Позивач ґрунтує свої позовні вимоги на тому, що Таращанська міська рада допустила порушення вищенаведених норм чинного законодавства, неналежно і формально перевірила подане відповідачем ОСОБА_2 клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та погодила цей проект. Указане призвело до порушення прав позивача ОСОБА_1 , оскільки орган місцевого самоврядування фактично надав дозвіл і позивачу, і відповідачу ОСОБА_2 на розробку технічної документації щодо однієї і тієї ж земельної ділянки в частині, що накладається.

Проте, така позиція позивача не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Так, рішенням ТМР №47-5-Vвід 26.10.2006 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_2 (в іншому варіанті рішення АДРЕСА_3 ). При цьому, схема розміщення земельної ділянки, на яку позивачу надано дозвіл в 2006 році відсутня. Межі цієї ділянки в натурі (на місцевості) позивачем встановлені не були, що визнано ним в судовому засіданні. Користуватись земельною ділянкою до визначення її меж позивачу було заборонено.

В матеріалах справи відсутні допустимі, достовірні і достатні докази того, що в земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_2 , на яку в 2006 році позивачу було надано дозвіл на розробку технічної документації, входила земельна ділянка площею 0,4 га з АДРЕСА_1 , а також того, де саме була ця ділянка де були її межі в натурі на місцевості.

Відповідно, позивач не довів в суді те, що оскаржуваними рішеннями було надано дозвіл на розробку технічної документації та в подальшому передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, до складу якої входила та земельна ділянка площею 0,4 га, щодо якої ОСОБА_1 в 2006 році було надано дозвіл на розробку технічної документації.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Частинами 5,7 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень статей 102, 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

Виходячи із характеру спірних правовідносин, у цій справі підлягала встановленню обставина, чи накладаються (перетинаються) земельна ділянка, що перебувала у користуванні позивача ОСОБА_1 , та земельна ділянка, передана у власність відповідачу ОСОБА_2 ..

У такій категорії справ суд самостійно без застосування спеціальних знань не може зробити висновок, чи накладаються земельні ділянки сторін у справі.

Таким чином, належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував накладення земельних ділянок, може бути лише висновок земельно-технічної експертизи, після якого суд має можливість вирішити наявність чи відсутність порушених речових прав позивача на земельну ділянку.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною в постанові від 31 травня 2023 року у справі № 515/1315/18.

Суд неодноразово роз`яснював в судовому засіданні позивачу та його представнику положення статті 12 ЦПК України, зокрема зміст її частини четвертої, за якою кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, з`ясовував наміри щодо призначення в цій справі експертизи.

Проте, позивач не звертався до суду з клопотанням про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи, а його представниця в судовому засіданні підтвердила відсутність у них наміру клопотати перед судом про її призначення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина перша, друга статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що при передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки на підставі рішень Таращанської міської ради від 18 серпня 2020 року №1089-77-VII та від 22 вересня 2020 року №1118-78-VII, відповідачу, в тому числі, було передано частину земельної ділянки, яка знаходилась в його ( ОСОБА_1 ) користуванні.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено - судові витрати покладаються на позивача і залишаються за ним.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 5, 44, 116-118, 122 Земельного кодексу України, ст.с. 3, 15, 16, Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-5, 12, 15, 16, 76-81, 89, 102, 103, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до Таращанської міської ради Київської області, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, витребування земельної ділянки відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання на нього апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9 ;

Відповідач 1: Таращанська міська рада Київської області, , місцезнаходження: вул. Шевченка, 7 м. Тараща, Білоцерківський район, Київська область, індекс 09512;

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_10 .

Повне судове рішення складено 13.10.2023.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Ольга МУЗИЧЕНКО