Справа № 646/1833/23
№ провадження 2/646/1205/2023
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023 м.Харкова

Суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова Сіренко Ю.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Основ`янсько Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, Державне підприємство «Національні інформаційні системи», Департамент реєстрації Харківської міської ради, про встановлення факту, визнання дій незаконними, скасування постанови про арешт майна, зняття арешту та заборони відчуження майна,-

в с т а н о в и в :

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивачка просить суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що зазначений у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, під час реєстрації 24.11.2009 р. обтяження за номером 9275753, в якості власника 1/4 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , не є власником вказаного нерухомого майна; визнати дії Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції шодо складання постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 531591, 16.11.2009 р. незаконними; скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 531591, 16.11.2009 року, видану Комінтернівським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції; зняти арешт та заборону відчуження, накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 531591, 16.11.2009 року, видану Комінтернівським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, на будинок АДРЕСА_1 .

Під час вивчення матеріалів заяви було встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким спеціальним законом є Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою повинен бути сплачений судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до оригіналу квитанції про сплату судового збору №65374213 від 12.04.2023 року, який було долучено до матеріалів позовної заяви, позивач ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі лише 1073,60 грн.

Однак, при зверненні до суду з вищевказаним позовом позивачем заявлено 4 (чотири) вимоги немайнового характеру, за кожну з яких нею повинно бути сплачено судовий збір.

При цьому, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.26 своєї постанові №10 від 14.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», перерахування суми судового збору здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05.04.2011 року «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Так, платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

При цьому, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Таким чином, позивачу слід доплатити судовий збір ще за 3 (три) вимоги немайнового характеру, а саме 3220,80 грн. та надати суду документи (квитанцію, платіжне доручення тощо), які підтверджують сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних Справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 327834372 від 03.04.2023р. та відповіддю Основ`янсько Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.04.2023р. № 16163, постановою державного виконавця від 16.11.2009р. було накладено арешт на майно, а саме на частину домоволодіння АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 .

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 14.08. 2019 року у справі № 519/77/18, від 15.04.2020 року у справі № 474/106/18.

Оскільки, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно), проте позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви не надано жодного доказу на підтвердження права власності на домоволодіння (або його частини), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст. 53 ЦПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Позивач у позовній заяві залучив до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору наступних осіб: Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, Державне підприємство «Національні інформаційні системи», Департамент реєстрації Харківської міської ради. Водночас, у позовній заяві не зазначено ОСОБА_2 , який є власником домоволодіння на якого також рішення у справі може вплинути на його права або обов`язки, а також не зазначено окремо по кожному з третіх осіб яким саме чином вирішення спору між позивачем та відповідачем вплине на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

При винесенні ухвали судом враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи статтю шосту Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суддя також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuzv. Poland" N 28249/95).

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Основ`янсько Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, Державне підприємство «Національні інформаційні системи», Департамент реєстрації Харківської міської ради, про встановлення факту, визнання дій незаконними, скасування постанови про арешт майна, зняття арешту та заборони відчуження майна - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної протягом 5 (п`яти) днів, з дня отримання цієї ухвали. Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала в частині визначення розміру судового збору може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ст.261, ст.354 ЦПК України.

Суддя - Ю.Ю. Сіренко