Провадження № 22-ц/801/2031/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 рокуСправа № 127/14570/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Голоти Л. О., Копаничук С. Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,

за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 серпня 2023 року, ухвалене у складі судді Гуменюка К. П. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТВД «СК «Альфа-Гарант») та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 листопада 2021 року, близько 19 години 10 хвилин, в м. Вінниці по вул. Лебединського, 19 з вини відповідача ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Peugeot Expert», д.н.з. НОМЕР_1 , була скоєна дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої був пошкоджений автомобіль «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є позивач.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2021 року у справі №127/32664/21 відповідача ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні вказаної ДТП.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження №8491/21-21 від 04 січня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого позивачеві у результаті пошкодження його автомобіля у ДТП становить 77 582,14 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована у ТВД «СК «Альфа-Гарант», яке 14 січня 2022 року після звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 20 755,96 грн.

Таким чином страховик не доплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 56 826,18 грн.

Окрім того ОСОБА_1 зазначив, що в результаті ДТП, винуватцем якого є відповідач ОСОБА_2 , було порушено його права щодо володіння, користування та розпоряджання транспортним засобом, оскільки він не міг використовувати пошкоджений автомобіль, що порушило його ділові та особисті плани, внесло зміни у звичний розпорядок дня, і що відповідно спричинило йому моральні та психічні страждання.

У зв`язку із наведеними обставинами, ОСОБА_1 звернувшись в суд із даним позовом, просив стягнути з ТВД «СК «Альфа-Гарант» на його користь:

-56 826,18 грн недоплаченого страхового відшкодування;

-7 062,16 грн пені за період з 14 січня 2022 року по 07 липня 2022 року;

-817,25 грн - 3% річних за період з 14 січня 2022 року по 07 липня 2022 року;

-1 441,52 грн відшкодування витрат на послуги експерта.

З ОСОБА_2 позивач просив стягнути на свою користь 5 000 грн у якості відшкодування моральної шкоди.

Також ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 серпня 2023 року позов задоволено повністю:

- стягнуто з ТВД «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 64 705,59 грн, з яких: 56 826 грн. 18 коп. недоплачене страхове відшкодування; 7 062 грн. 16 коп. пеня за період з 14 січня 2022 року по 07 липня 2022 року; 817 грн. 25 коп. 3% річних за період з 14 січня 2022 року по 07 липня 2022 року;

- стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди;

- стягнуто з ТВД «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 922,93 грн у відшкодування судового збору, 1441,52 грн у відшкодування витрати, пов`язаних із залученням експерта та 9 300 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу;

- стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 69,47 грн у відшкодування судового збору, 700 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Своє рішення суд мотивував тим, що позивачем були доведені позовні вимоги про стягнення з відповідача ТВД «СК «Альфа-Гарант» суми недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 56 826,18 грн, як матеріальної шкоди, завданої пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належного йому автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», д.н.з. НОМЕР_3 , яка була визначена висновком експерта, складеного головним судовим експертом Базалицьким В. С. Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України № 8491/21-21 від 02 січня 2022 року.

У зв`язку із простроченням ТВД «СК «Альфа-Гарант» виконання зобов`язання із виплати страхового відшкодування, ОСОБА_1 має право на відшкодування пені, що передбачено ст. 36.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та 3 % річних, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Оскільки внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_2 , позивачу була спричинена моральна шкода, вона підлягає відшкодуванню у заявленому розміру, який є обґрунтованим.

Судові витрати стягнуті із відповідачів пропорційно задоволеним вимогам ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, відповідачі ТВД «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 21 вересня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Копаничук С. Г.

Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 25 вересня 2023 року та 28 вересня 2023 року апеляційні скарги було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а також витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року та 10 жовтня 2023 відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року справу призначено до розгляду на 26 жовтня 2023 року в порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Представник ТВД «СК «Альфа-Гарант» у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що позивач погодився із розміром визначеного відповідачем матеріального збитку за результатами проведеної оцінки, претензій до проведеного 03 грудня 2021 року огляду ОСОБА_1 не висловлював, підтвердив правильність і повноту огляду та належну фіксацію його результатів. Позивач погодив проведення розрахунку матеріального збитку страховиком.

Позивач надав суду акт виконаних робіт №126 із ремонту пошкодженого у ДТП автомобіля, проте доказів проведення оплати його вартості у розмірі 128 450 грн не надав.

Таким чином ТВД «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування вчасно та у повному обсязі.

Крім того суд першої інстанції безпідставно на користь позивача стягнув судові витрати, а заявлений розмір правничої допомоги є неспівмірним зі складністю справи.

Відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд у порушення норм закону задовольнив вимоги ОСОБА_1 до ТДВ «Альфа-Гарант», оскільки такі вимоги не доведені.

Стягнута на користь позивача моральна шкода жодним чином не доведена, а вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу також не підлягають задоволенню.

Доводи особи, яка подала відзив

26 жовтня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Купара І. Ю. надійшов відзив на апеляційні скарги ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 , в якому він просив залишити їх без задоволення як необґрунтовані, а рішення суду першої інстанції без змін.

Крім того адвокат Купар І. Ю. просить суд стягнути із відповідачів судові витрати на правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

18 листопада 2021 року о 19 год. 10 хв. по вул. Лебединського, 19 в м. Вінниці водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «PEUGEOT EXPERT», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «RENAULT DOKKER», номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився попереду, та внаслідок інерційного руху здійснив зіткнення з транспортним засобом «VOLKSWAGEN CADDY», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який також від інерційного удару здійснив зіткнення з транспортним засобом «FIAT SCUDO», номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (справа № 127/32664/21) (а. с. 12).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у відповідача ТВД «СК «Альфа-Гарант» на підставі договору страхування № АТ- від 11 липня 2021 року. Як видно із розрахунку страхового відшкодування ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн, франшиза становить 0 грн (а. с. 68).

22 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ТВД «СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про ДТП та із заявою про страхове відшкодування (а. с. 62, 63).

03 грудня 2021 року представником ТВД «СК «Альфа-Гарант» було здійснено огляд транспортного засобу «Volkswagen Caddy», що підтверджується протоколом №21/785. Огляд транспортного засобу був проведений за участю ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис (а. с. 64-65).

Одночасно 03 грудня 2021 року був проведений огляд транспортного засобу «Volkswagen Caddy» експертом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України Базалицьким В. С. Огляд транспортного засобу був проведений за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що свідчать їх підписи (а. с. 27).

Відповідно до аварійного сертифікату №85-D/99/7 від 06 грудня 2021 року, складеного аварійним комісаром ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Caddy» з урахуванням ПДВ становить 24 907,16 грн, без врахування ПДВ 20 755,97 грн (а. с. 66-67).

Як видно із акту виконаних робіт № 126 від 15 грудня 2021 року, складеного на виконання укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 договору про надання ремонту транспортного засобу «Volkswagen Caddy» № 15 від 25 листопада 2021 року, загальна вартість робіт та матеріалів, запасних частин становить 128 450 грн (а. с. 136-138).

Відповідно до висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України Базалицького В. С. № 8491/21-21 від 02 січня 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_3 у зв`язку із пошкодженнями автомобіля станом на 03 грудня 2021 року складає 77 582, 14 грн (а. с. 16-27).

Відповідно до акту здачі-приймання висновку експертного дослідження № 8491/21-21 вартість проведеної експертизи становить 1 441,52 грн. Оплата вартості експертизи здійснена ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією від 30 грудня 2021 року (зворот а. с. 28, а. с. 29).

Згідно розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № ЦВ/21/7137 від 14 січня 2022 року розмір страхового відшкодування становить 20 755,96 грн (а. с. 68, 69).

Вказаний розмір страхового відшкодування був перерахований ОСОБА_1 14 січня 2022 року, що підтверджується платіжним дорученням №26341 (а. с. 70).

Допитаний у судовому засіданні у суді першої інстанції свідок ОСОБА_6 суду повідомив, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює діяльність, пов`язану з ремонтом автомобільного транспорту. Більше року тому здійснював ремонт автомобіля «Volkswagen Caddy», який належить ОСОБА_1 . Такі послуги ним надавались на підставі укладеного між ними договору. По завершенню ремонтних робіт, між свідком та позивачем було складено акт виконаних робіт. Як повідомив свідок, що ОСОБА_1 повністю ще не розрахувався за виконані роботи.

Допитаний у судовому засіданні у суді першої інстанції свідок ОСОБА_7 суду повідомив, що ним на договірних відносинах за дорученням ТВД «СК «Альфа-Гарант» 03 грудня 2021 року здійснювався огляд та фіксування пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу «Volkswagen Caddy», який належить ОСОБА_1 . Одночасно з ним, огляд даного транспортного засобу, здійснював експерт ОСОБА_8 . Як зазначив свідок, що під час огляду, як ним, так і експертом було зафіксовано однакові пошкодження транспортного засобу. За результатами огляду, свідок розписався у своєму акті огляду транспортного засобу, який в подальшому був переданий до ТВД «СК «Альфа-Гарант», а експерт у своєму. Також свідок повідомив, що ним оцінка пошкоджень не проводилась, а лише фіксувались пошкодження.

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1. статті 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди..

Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 розроблена згідно із Законами України «Про судову експертизу», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна (пункт 1.1.)

Згідно з пунктом 1.3. вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Методика застосовується, зокрема, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ (підпункт «д» та «е» пункту 1.4.).

Абзацом дев`ятим частини другої статті 7 «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі №522/1597/15-ц (провадження № 61-12079ск18) дійшов висновку, що «Визначення вартості матеріального збитку шляхом проведення незалежної оцінки (виконавець - оцінювач транспортних засобів) або автотоварознавчого дослідження (виконавець - судовий автотоварознавець) відповідає вимогам статті 7 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», в якій сказано, що Проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках. Таким чином, аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для стягнення з винуватця ДТП вартості збитків є наявність вини такої особи у скоєнні ДТП та оцінка розміру завданої шкоди у відповідності до Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні».

Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (див. постанову Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 461/2217/19).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по доказуванню.

У справі, що розглядається позивач, обґрунтовуючи свою вимогу про стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» недоплаченого страхового відшкодування посилається на висновок експерта від 04 січня 2022 року та договір про надання послуг від 25 листопада 2021 року, а також акт виконаних робіт від 15 грудня 2021 року, складений на виконання даного договору.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що висновок експерта № 8491/21-21 від 04 січня 2022 року містить повні відповіді на постановлені питання, дослідницька частина та підсумковий висновок експертизи повністю узгоджуються між собою та матеріалами справи. Водночас аварійний сертифікат 85-D/99/7 від 06 грудня 2021 року, на підставі якого відповідачем ТДВ «СК «Альфа-Гарант» визначено розмір страхового відшкодування, містить лише перелік змінних складових та вартість ремонтних робіт, без належного дослідження.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що у акті огляду автомобіля позивача, здійсненому експертом Базалицьким В. С. та протоколі огляду здійсненого представником ТВД «СК «Альфа-Гарант» Занюком О. В. не встановлено розбіжностей у виявлені пошкоджених деталей транспортного засобу.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами завданого позивачу внаслідок ДТП матеріального збитку у розмірі 77 582,14 грн, і відповідно обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення недоплаченого страхового відшкодування в сумі 56 826,18 грн.

Крім того, з урахуванням встановлених вище обставин, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» пені в розмірі 7 062, 16 грн за період з 14 січня 2022 року по 07 липня 2022 року, яка передбачена ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також, відповідно до ст. 625 ЦК України, 817, 25 грн 3% річних за вказаний період.

Доводи апеляційної скарги ТВД «СК «Альфа-Гарант» про те, що позивач погодився із визначеним відповідачем розміром матеріального збитку за результатами проведеної оцінки не заслуговують на увагу, оскільки доказів такої згоди матеріали справи не містять.

Щодо тверджень про те, що позивач не надав доказів оплати вартості ремонту автомобіля у розмірі 128 450 грн відповідно до акту виконаних робіт від 15 грудня 2021 року, то апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 заявив вимогу про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування з урахуванням визначеного розміру матеріального збитку на підставі висновку експертизи, а не вказаного акту.

Твердження ОСОБА_2 , що стягнута на користь позивача моральна шкода жодним чином не доведена, а вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу також не підлягають задоволенню, апеляційний суд вважає безпідставними, адже відповідач жодним чином не обґрунтовує такі доводи апеляційної скарги.

Як визначено ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль ОСОБА_1 , була встановлена постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2021 року, а отже ОСОБА_1 має право на відшкодування завданої протиправними діями ОСОБА_2 моральної шкоди. На думку колегії суддів, ураховуючи принцип розумності та справедливості, адекватності завданим душевним та моральним стражданням позивача, розмір стягнутої моральної шкоди, є обґрунтованим.

Щодо доводів апеляційних скарг про безпідставність стягнення із відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 174 ЦПК України).

Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у якій Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягає розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються долученими до позовної заяви: договором про надання правничої допомоги від 01 липня 2022 року, рахунком-фактурою № 369 від 04 липня 2022 року, актом здачі-прийомки виконаних робіт (послуг) № 469 від 04 липня 2022 року, детальним описом робіт, квитанцією про оплату вказаних послуг у розмірі 10 000 грн від 04 липня 2022 року (а. с. 30-33).

Натомість ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 не надали ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції жодних належних доказів на спростування співмірності заявленого розміру витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу, а тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув із відповідачів витрати на правничу допомогу, понесені позивачем у суді першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційні скарги ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, понесені ними судові витрати за апеляційний перегляд справи слід залишити за ними.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Купар І. Ю. просить стягнути із відповідачів витрати на правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, у розмірі 10 000 грн.

На підтвердження понесених витрат адвокат надає акт № 980 здачі-прийомки наданих послуг, ордер та квитанцію № 0.0..1 від 25 жовтня 2023 року.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Водночас ч. 8 ст. 83 ЦПК України передбачено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до відзиву на апеляційні скарги ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 , адвокат Купар І. Ю. долучив квитанцію № 278015 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС, із якої вбачається, що відзив із доданими до нього документами, зокрема, щодо стягнення витрат на правничу допомогу доставлено ТДВ «СК «Альфа-Гарант» 26 жовтня 2023 року о 01 год. 42 хв.

Доказів надсилання документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, відповідачу ОСОБА_9 адвокат Купар І. Ю. взагалі не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 725/1301/21 (провадження № 61-20691св21) зазначив, що, встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до частин першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи, що ухвали про відкриття апеляційного провадження були отримані адвокатом Купарем І. Ю. 09 жовтня 2023 року та 10 жовтня 2023 року, а ухвала про призначення справи до розгляду 16 жовтня 2023 року, що підтверджується відповідними довідками, надсилання доказів понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу 26 жовтня 2023 року, тобто у день розгляду справи, до того ж лише одному із відповідачів, позбавляє ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України та порушує принципи рівності та змагальності учасників цивільного процесу.

Таку поведінку адвоката колегія суддів не може вважати добросовісною.

Відтак апеляційний суд приходить до висновку про залишення без розгляду клопотання адвоката Купара І. Ю. в інтересах ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 серпня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, залишити за сторонами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді С. Г. Копаничук

Л. О. Голота