ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8135/16-ц

Провадження № 22-ц/4820/1818/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Цугель А. О.,

з участю заявника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2023 року (суддя Карплюк О. І.) про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Заслухавши доповідача, пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаною скаргою, зазначав, що на виконанні у Другому відділі ДВС м. Хмельницький перебуває виконавче провадження № 53195117 з примусового виконання виконавчого листа № 686/8135/16, виданого 22.11.2016, про стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу у розмірі 77641,91 грн. Рішення суду не виконано. Державний виконавець здійснив загальну перевірку майнового стану боржника. Проте майно, на яке можна звернути стягнення, не виявлено. ОСОБА_2 оголошено в розшук. Перевірка майнового стану за місцем проживання боржника не проведена у зв`язку з неможливістю державного виконавця потрапити у приміщення за місцем проживання боржника, зазначеного у його заяві. 08.05.2023 він звернувся до відділу ДВС із клопотанням про необхідність здійснення державним виконавцем подання до суду про примусове проникнення до житла боржника з метою перевірки майнового стану, опису та арешту майна. У задоволенні клопотання було відмовлено з огляду на те, що квартира АДРЕСА_1 належить іншій особі. Вважає таку відмову незаконною, оскільки ОСОБА_2 особисто зазначив у заяві своє місце проживання за вказаною адресою, про зміну місця проживання не повідомляв.

Тому ОСОБА_1 просив визнати безпідставним рішення про відмову у клопотанні про здійснення державним виконавцем подання до суду про примусове проникнення до житла боржника для перевірки майнового стану через належність квартири іншій фізичній особі та зобов`язати відповідальну особу Другого відділу ДВС м. Хмельницький переглянути клопотання від 08.05.2023 і надати відповідь.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2023 року у задоволенні скарги відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її змінити та задовольнити скаргу. Вважає незаконною відмову у задоволенні скарги. Закон України «Про виконавче провадження» щодо примусового проникнення до житла боржника не містить вказівки, що це житло повинно належати боржнику на праві власності. Власницею квартири, в якій проживає ОСОБА_2 , є його матір ОСОБА_3 .

Другий відділ ДВС у місті Хмельницькому у відзиві просить залишити апеляційну скаргу без задоволення з огляду на необґрунтованість її доводів. За відсутності доказів того, що в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить іншій особі, знаходиться майно боржника підстав для звернення до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла не було.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

Другий відділ ДВС у місті Хмельницькому у відзиві просить розглянути справу за відсутності представника.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 серпня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 36873,17 грн матеріальної шкоди, 14000 грн упущеної вигоди, 26000 грн моральної шкоди та 768,74 грн судових витрат (а.с. 81-82).

Рішення суду виконується у примусовому порядку. Постановою державного виконавця від 27 грудня 2016 року відкрито виконавче провадження № 53195117 (а.с. 88, 104-106).

08 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому з клопотанням про примусове проникнення до місця проживання боржника за адресою АДРЕСА_2 , обґрунтовуючи його тим, що заходи, вчинені державним виконавцем з метою розшуку рухомого та нерухомого майна ОСОБА_2 , виявились безрезультатними (а.с. 121).

24 травня 2023 року Другий відділ ДВС у місті Хмельницькому надав ОСОБА_1 відповідь № 45727/24.25-35, в якій зазначив, що за ОСОБА_2 нерухомого майна не зареєстровано, квартира АДРЕСА_1 належить іншій фізичній особі (а.с. 122).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця відповідають вимогам закону.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина 1 і 3 статті 451 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону № 1404-VIII).

Згідно з частиною 1 статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

В силу пункту 4 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 13 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено право виконавця звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Отже, підставою для звернення державного виконавця до суду з поданням про примусове проникнення до житла особи є наявність обґрунтованих обставин вважати, що в приміщенні перебуває майно чи кошти, належні боржникові.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вказаних обставин.

Не містить посилання на такі докази й апеляційна скарга.

У відповіді на заяву ОСОБА_1 від 20.04.2023 Другий відділ ДВС у місті Хмельницькому зазначив, що в межах ВП № 53195117 державним виконавцем направлено електронні запити до Державної податкової інспекції в місті Хмельницькому та Управління Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому з метою з`ясування майнового та фінансового стану боржника, до Державної міграційної служби в Хмельницькій області та Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України для отримання інформації про наявність закордонного паспорта та факти перетину кордону України ОСОБА_2 .

Проте відкритих рахунків, доходів і транспортних засобів у боржника не було виявлено (а.с. 119-120).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2017 року оголошено розшук ОСОБА_2 , оскільки за адресою останнього відомого місця проживання - АДРЕСА_2 боржник не проживає, вжиті державним виконавцем заходи не призвели до встановлення його місця проживання (а.с. 112).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи ОСОБА_2 знятий з реєстрації 09.10.2015 та зареєстрованим по місту Хмельницькому не значиться (а.с. 95).

Зі змісту акту державного виконавця від 22.05.2023 встановлено, що старший державний виконавець ОСОБА_4 здійснила виїзд за адресою АДРЕСА_2 , де на неодноразовий стук двері не відчинили, сусідка повідомила, що за вказаною адресою проживає ОСОБА_5 , ОСОБА_2 за цією адресою ніколи не проживав.

У матеріалах справи відсутні докази й того, що власницею квартири є матір боржника ОСОБА_3 .

Отже, у державного виконавця були відсутні відомості про знаходження в квартирі АДРЕСА_1 майна чи коштів, належних боржникові, і відповідно підстави для звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, в якої перебуває майно боржника.

Помилковим є посилання в ухвалі суду на те, що реєстрацією місця проживання ОСОБА_2 є квартира АДРЕСА_3 і належність квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , проте це не призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність відмови державного виконавця у зверненні до суду з поданням про примусове проникнення до житла з огляду на відсутність відомостей про знаходження майна, коштів боржника у квартирі АДРЕСА_1 .

Тому слушними є аргументи про відсутність підстав для задоволення скарги, зазначені у відзиві на апеляційну скаргу.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта