Справа № 405/545/23
Провадження № 2/405/60/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2023 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А. в порядку вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; згідно з довідкою від 11.04.2022 року №3525- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (зареєстр. АДРЕСА_3 ) про стягнення надмірно сплачених коштів та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Позненко Ю.В. (діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 411 від 21.12.2022 року),

в інтересах позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти залогової суми в розмірі 6000 грн., безпідставно отримані кошти (надмірно сплачена орендна плата) у розмірі 2 322 грн. 58 коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Дослідивши дану позовну заяву та додані до неї документи в порядку вирішення питання про відкриття провадження у справі вважаю, що позов подано до Ленінського районного суду м. Кіровограда з порушенням правил виключної підсудності, виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «суд» має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів, адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений леґітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Отже, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Тобто, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Правила підсудності справ, які розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, визначені у параграфі 3 глави 2 розділу І ЦПК України (ст. ст. 26-30 Кодексу).

У вказаному параграфі ЦПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (ст. 27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (ст. 26), правила альтернативної підсудності (ст. 28) та правила виключної підсудності (ст. 30).

Так, відповідно до інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області від 02.02.2023 року, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Поряд з цим, стаття 30 ЦПК України визначає правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді. До таких справ не можуть застосовуватися правила загальної та/або альтернативної підсудності, визначені відповідно ст. ст. 27, 28 ЦПК України, і, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Зазначена норма застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з положеннями ст.181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Отже, виключна підсудність є пріоритетною над загальною.

Крім того, відповідно до роз`яснень, наданих у п. 42 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Так, із доданих до позову документів, зокрема, договору оренди об`єкта нерухомого майна від 02 жовтня 2022 року, укладеного між ОСОБА_2 , як Орендодавцем та ОСОБА_1 , як Орендарем, вбачається, що об`єкт нерухомого майна є однокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , яка (вулиця) згідно з розподілом міста Кропивницький на райони (Подільський та Фортечний) належить до території Фортечного району, на який поширюється юрисдикція Кіровського районного суду м. Кіровограда.

При цьому, предметом позову позивач, серед іншого, зазначила стягнення з відповідача надмірно сплаченої орендної плати в розмірі 2322,58 грн., та стягнення з відповідача грошових коштів (суми завдатку) в розмірі 6 000 грн., за об`єктом нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Враховуючи викладене вище, а також характер виниклих між сторонами спірних правовідносин, приймаючи до уваги, що позивачем ОСОБА_1 пред`явлено позов з приводу стягнення надмірно сплачених коштів за оренду житлового приміщення, а саме: квартири АДРЕСА_5 , яке є предметом договору оренди від 02.10.2022 року, укладеного між ОСОБА_2 , як Орендодавцем та ОСОБА_1 , як Орендарем, яке (нерухоме майно) за територіальним розподілом м. Кропивницький на райони (Подільський та Фортечний) знаходиться на території Фортечного району м. Кропивницький, при цьому, на вказану територію, на якій знаходиться нерухоме майно, поширюється юрисдикція Кіровського районного суду м. Кіровограда, на підставі чого до даного позову застосовуються положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України щодо виключної підсудності, а відтак даний спір не підсудний Ленінському районному суду м. Кіровограда.

При цьому, суд зауважує, що правила виключної підсудності поширюється на будь які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 ЦПК України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За наведених обставин, враховуючи, що зазначена цивільна справа за правилами виключної підсудності не належить до юрисдикції (підсудності) Ленінського районного суду м. Кіровограда, в зв`язку з чим цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення надмірно сплачених коштів та моральної шкоди, не підсудна Ленінському районному суду м. Кіровограда, на розгляд якого вона надійшла, та на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України підлягає передачі на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда, якому вона підсудна відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

При цьому, Ленінським районним судом м. Кіровограда не вирішується питання щодо відповідності позовної заяви вимогам щодо змісту і форми, встановленим ст. 175 ЦПК України, а так само ст. 177 ЦПК України, з підстав не підсудності зазначеної справи Ленінському районному суду м. Кіровограда.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 30, п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 31, ст. 258, ст. 260, ст. 261, ст. 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Матеріали цивільної справи № 405/545/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення надмірно сплачених коштів та моральної шкоди на підставі ч.1 ст.30 ЦПК України, - передати на розгляд до Кіровського районного суду м. Кіровограда.

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення надмірно сплачених коштів та моральної шкоди, направити до Кіровського районного суду м. Кіровограда не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження даної ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова