Справа № 697/1349/23
Провадження № 2-др/697/12/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

03 листопада 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Константінової Тетяни Миколаївни про винесення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Константінова Тетяна Миколаївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2023 у зазначеній справі постановлено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Константінова Тетяна Миколаївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, зареєстрований у реєстрі за № 79495 від 02.06.2021 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» грошових коштів в сумі 42894,35 грн., що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Луговської В.В. у виконавчому провадженні № 69695736 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» (, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 21/27, офіс 405) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на сплату судового збору у загальному розмірі 1609,80 грн. (одна тисяча шістсот дев`ять гривень 80 копійок).

В зазначеному рішенні судом не вирішувалось питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, оскільки до закінчення судових дебатів представник позивача адвокат Константінова Т.М. заявила клопотання про намір подати докази сплати позивачем правової допомоги протягом 5 днів після проголошення рішення, тому з огляду на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України запропоновано позивачу подати докази щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення.

23.10.2023 до Канівського міськрайонного суду Черкаської області звернулася представник позивача адвокат Константінова Т.М. з заявою про стягнення судових витрат з відповідача ТОВ «Авансар», в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4750,00 грн.

В судове засідання представник позивача адвокат Константінова Т.М. не з`явилася, в заяві міститься клопотання з проханням провести розгляд заяви без участі сторони позивача (а.с.75).

Представник відповідача ТОВ «Авансар» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви про винесення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат був повідомлений належним чином про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку повідомлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового судового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Так, з матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача під час судового розгляду справи судом першої інстанції здійснювала адвокат Константінова Тетяна Миколаївна, яка на підтвердження повноважень представника надала суду договір про надання правової (правничої) допомоги, юридичних послуг від 21.06.2023 № 23-ц/23 укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Константіновою Тетяною Миколаївною (а.с.21, 78); ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СА № 1058437 (а.с.22, 77); акт виконаних робіт до договору № 23-ц/23 від 21.06.2023 (а.с.79); квитанцію № 14 до прибуткового касового ордеру від 19.10.2023, виписану на підставі договору про надання правової допомоги № 23-ц/23 від 21.06.2023 (а.с.79-зворот), а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 13.10.2022 (а.с.23, 80).

Як встановлено в ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Таким чином, повноваження адвоката Константінової Т.М., як представника позивача, підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством ордером. Подання суду інших документів з цією метою не передбачено.

Наявні у справі матеріали безперечно свідчать про те, що ОСОБА_2 брала участь у розгляді справи, як адвокат, на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 23-ц/23 від 21.06.2023, укладеного з позивачем ОСОБА_1 .

При цьому, жодних підстав стверджувати про те, що правова допомога адвокатом Константіновою Тетяною Миколаївною надавалась позивачу на безоплатній основі, не встановлено.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд при ухваленні додаткового рішення враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у вказаних вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Відповідно до ч.ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, 25.07.2023 до суду від представника відповідача ТОВ «Авансар» надійшло клопотання про зменшення заявлених витрат на правову допомогу та встановлення суми, що є співмірною із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг, якщо є докази надання правової допомоги адвокатом.

У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пункти 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункт 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункт 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004). У рішенні від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» Європейський суд з прав людини вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд враховує, що дана справа відноситься до малозначних, розглянута судом у порядку спрощеного провадження, в аналогічних спорах вже сформована численна судова практика Верховним Cудом, а позовні заяви у цій категорії є однотипними та не потребують надмірного витрачення часу на їх підготовку та подання.

Таким чином, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними, однак розмір таких витрат є завищеним.

В даному випадку, враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, а також беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 3 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу.

Беручи до уваги вищевказане, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Константінової Тетяни Миколаївни про винесення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Константінова Тетяна Миколаївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Константінова Тетяна Миколаївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» (, місцезнаходження: 04053, місто Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 21/27, офіс 405) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. (три тисячі п`ятсот гривень).

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Б . К . Скирда