Справа № 336/3683/23
Провадження № 6/336/120/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Савеленко О.А., за участю секретаря Брагіної І.В., розглянувши подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хупавченко Наталії Юріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

ВСТАНОВИВ:

27.04.2023 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хупавченко Наталії Юріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Клопотання мотивоване тим, що на виконанні у Шевченківському ВДВС у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 68156680 з примусового виконання наказу № 908/1003/16, виданого 13.06.2021 про стягнення з ТОВ «Клуб любителів абсолютного дресирування» 10 264 грн. орендної плати. Рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника дані відсутні. Рахунки та транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Під час здійснення виходів за адресою: АДРЕСА_1 , боржник не встановлений. 03.02.2023 та 06.04.2023 на адресу боржника надсилались виклики до Шевченківського ВДВС, однак боржник до відділу не з`явився, причини неявки не повідомив. Боржник ухиляється від виконання рішення суду. Посилаючись на викладені обставини, на ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України керівника ТОВ «Клуб любителів абсолютного дресирування» до повного виконання боржником зобов`язань.

Державний виконавець до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали подання, суд доходить висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захист)' здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа мас право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, мас право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця.

Аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що «ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням» слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, про що йдеться у Постанові Київського апеляційного суду у справі № 752/11896/17 від 14.11.2019.

Враховуючи викладені обставини, суд звертає увагу, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на злісне ухилення від виконання ним свого обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Однак, доказів умислу божника на злісне ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, суду не надано.

Крім того, державний виконавець у поданні зазначає, що 03.02.2023 та 06.04.2023 на адресу боржнику надсилались виклики з вимогою з`явитись до Шевченківського ВДВС у місті Запоріжжі, однак реєєстр про направлення відповідних викликів на адресу боржника державним виконавце, на підтвердження викладених у поданні обставин, суду не надано.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що державним виконавцем не обґрунтовано та не підтверджено доказами необхідності застосування обмеження конституційних прав, а саме - тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хупавченко Наталії Юріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.А. Савеленко