Справа № 215/1988/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.02.2007 року у розмірі 52230,09 грн. В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 18.02.2007 року внаслідок чого між сторонами було укладено кредитний договір № КRXRRX10920178 за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3708,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач при підписанні заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Вказав, що у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 12.03.2021 року заборгованість відповідача по кредиту становить 111610,49 грн., а саме: 50461,80 грн. заборгованість по відсоткам; 1601,82 грн.- заборгованість по комісії; 59546,87 грн.- пеня, але просить стягнути з відповідача лише заборгованість по відсоткам в сумі 50461,80 грн., заборгованість по комісії в сумі 1601,82 грн. та 166,47 грн. пені, на загальну суму 52230,09 грн.

В зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі.

Разом з позовом АТ «ПриватБанк» подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи позивач не заперечує.

05.01.2022 року у справі Тернівським районним судом м. Кривого Рогу ухвалено заочне рішення, яке ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.09.2022 року скасовано.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.10.2022 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

05.12.2022 року за вх. № 23958 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зокрема вказала, що позивач пропустив строк позовної давності, звернувся до суду зі спливом встановленого законом строку для звернення до суду. Крім того, ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі, оскільки кредит не брав, кошти, які отримані за кредитним договором КRXRRX10920178 отримали засуджені вироком суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які і мають бути відповідача у даній справі.

26.12.2022 року за вх. № 25694 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача заперечила проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Предстаник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду прави повідомлений відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України (а.с. 199).

Від представника відповідача адвоката Захарової М.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що 18.02.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладенокредитний договір КRXRRX10920178, що складається з заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт), за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 3708,00 грн. строком на 18 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 315,40 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісіє та інших витрат (а.с. 6,7-10).

17.07.2009 року проведено державну реєстрацію правонаступника ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк».

21.05.2018 року було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно заяви позичальника про надання кредиту від 18.02.2007 року, відповідач ознайомився та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт).

Судом відзначається, що при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України відповідно до норм якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до розрахунку, наданим позивачем, у зв`язку з порушеннями відповідачем зобов`язань за кредитним договором за період з 18.02.2007 року по 12.03.2021 року заборгованість відповідача по кредиту становить 111610,49 грн., а саме: 50461,80 грн. заборгованість по відсоткам; 1601,82 грн.- заборгованість по комісії; 59546,87 грн.- пеня, але позивач просить стягнути з відповідача лише заборгованість по відсоткам в сумі 50461,80 грн., заборгованість по комісії в сумі 1601,82 грн. та 166,47 грн. пені, на загальну суму 52230,09 грн. (а.с. 3-5).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання всіма сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. А також ч. 3 даної статті передбачено, що зобов`язання має ґрунтуватися на, засадах добросовісності, розумності та справедливості. Вiдповiдно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (належне виконання). Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.11.2007 року при встановленні обставин, що з використанням підробного документу - паспорту ОСОБА_1 , в якому було переклеєна фотокартка володільця документа, ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклав кредитний договір № КRXRRX10920178 від імені ОСОБА_1 , на підставі якого отримав від ЗАО КБ «ПриватБанк» грошові кошти, якими вони розпорядились на свій розсуд та чим спричинили банку майнову шкоду, визнано винними ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, стягнуто з засуджених завдану матеріальну шкоду в солідарному порядку на користь ЗАО КБ «ПриватБанк» в сумі 4219, 42 грн. (а.с. 53-57).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду 09 січня 2023 року в справі № 402/586/17 (провадження № 61-12507св21) вказано, що: «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем».

У березні 2021 року позивач звертається до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором № КRXRRX10920178 від 18.02.2007 року за період з 18.02.2007 року по 12.03.2021 року в сумі 52230,09 грн., яка складається з 50461,80 грн., - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1601,82 грн. - заборгованість по комісії та 166,47 грн. пені, без заборгованості по тілу кредиту.

Ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем у даній справі, оскільки вироком суду в кримінальному провадженні, яке набрало законної сили, встановлено винних осіб, які оформили кредит на ім`я ОСОБА_1 та завдали банку майнової шкоди, тобто даний вирок є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій осіб (стягнення заборгованості) стосовно якої ухвалено вирок.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оскільки позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.02.2007 року у розмірі 52230,09 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда В.В. Драний