Справа № 464/5348/21 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/811/3144/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Савуляка Р.В. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Назар Х.Б.;

відповідачки ОСОБА_1

та її представника адвоката Качмара І.О.;

малолітньої ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 шкільного психолога-практика, представника Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки і піклування,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 , на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 02 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки і піклування, про визначення місця проживання дитини.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з відповідачкою з 15 вересня 2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 листопада 2014 року шлюб між сторонами даного спору розірвано і вони проживають окремо. Малолітня дочка наразі мешкає разом із матір`ю.

Позивач вказує, що вирішити питання стосовно місця проживання малолітньої дитини в добровільному порядку неможливо, відповідачка не надає згоди на проживання дитини разом з батьком, що в свою чергу стало передумовою звернення до суду для вирішення спору про визначення місця проживання дитини.

Позивач зазначає, що він має житло, постійний дохід, який достатній для забезпечення дитині належного рівня життя, не має шкідливих звичок та прагне надати дитині належне виховання.

З урахуванням викладених обставин просив суд визначити місце проживання дитини разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 1-4).

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що підстави для визначення місця проживання малолітньої із батьком відсутні (а.с. 87-89).

Дане рішення оскаржив представник позивача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції було «проігноровано» клопотання про виклик до суду дитини для з`ясування її думки щодо визначення місця її проживання (а.с. 91-92).

Справа судами розглядалася неодноразово.

Постановою Львівського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 , залишено без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 02 лютого 2022 року без змін (а.с. 123-127).

Постановою Верховного Суду від 30 листопада 2022 року касаційну скаргу представника позивача задоволено частково.

Постанову Львівського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції(а.с. 155-159).

Представник позивача (апелянта), адвокат Алєшко А.С. (автор апеляційної скарги), будучи під власноручний підпис повідомленим про апеляційний розгляд справи, призначений на 11-00 год. 15 березня 2023 року (а.с. 189), в судове засідання не з`явився і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, малолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та представника Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради (як органу опіки і піклування) шкільного психолога-практика;заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони відповідачки та її представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи наступне.

Позивач ОСОБА_5 з відповідачкою ОСОБА_1 з 15 вересня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 10 листопада 2014 року шлюб між вищезгаданими сторонами розірвано.

Відповідно до довідки з місця проживання від 04 червня 2015 року № 1605 відповідачка є співвласницею трикімнатної квартири, у якій крім неї є зареєстрованими ще три особи.

Відповідно до акту про проживання особи за місцем фактичного проживання від 10 вересня 2021 року № 1/10, малолітня з матір`ю проживає за вищезгаданою адресою.

Згідно довідки № 93 від 19 квітня 2020 року, малолітня донька сторін навчається в ліцеї № 93 Львівської міської ради. Батько учениці (позивач) не бере участі у вихованні дочки, не відвідує батьківські збори, не спілкується з вчителями, не цікавиться успішністю, не забирає її додому. За час перебування учениці в ліцеї дитиною займається лише її матір (відповідачка).

Відповідачка з 16 грудня 2014 року і по цей час працює у Головному управлінні статистики у Львівській області на посаді заступника начальника відділу обробки даних статистики сільського господарства та навколишнього середовища.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За частинами першою та другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання.

Згідно статті 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року) Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловити її думки і приділяє їм належну увагу.

Відповідно до положень частини 1 статті 11 Закону України „Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

В матеріалах справи є належним чином оформлений Висновок Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, від 28 грудня 2021 року про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого згаданий орган опіки та піклування вважає за необхідне визначити місце проживання згаданої малолітньої разом з її мамою, ОСОБА_1 , за місцем проживання останньої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 73).

Заслухана 15 березня 2023 року в ході апеляційного розгляду справи колегією суддів малолітня донька сторін даного спору (маючи більше, ніж 12 з половиною років) однозначно висловила своє бажання проживати саме з матір`ю, відповідачкою ОСОБА_1 . Також малолітня пояснила, що приблизно з 2016 року вона свого батька (позивача ОСОБА_5 ) не бачила та з ним не спілкувалася.

Як зазначається самим позивачем в позовній заяві, з 2017 року він проживає в місті Одесі та Одеській області, а відтак з цього часу (тобто протягом останніх 6 (шести) років) малолітня донька сторін проживає саме з відповідачкою.

Враховуючи вище наведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування (та, відповідно, для задоволення позову про визначення місця проживання малолітньої з батьком в Одеській області) відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 , залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 02 лютого 2022 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 17 березня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Савуляк Р.В.

Шеремета Н.О.