18.10.2023 Єдиний унікальний № 371/1518/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

18 жовтня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/1518/23

Провадження № 2/371/553/23

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Солом?янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, посилаючись на ті обставини, що була боржником у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-12510/10 від 25 грудня 2012 року, виданого Шевченківським районним судом міста Києва про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_3 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості, з врахуванням сум державного мита та витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, в загальному розмірі 2411311,62 грн. Під час виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем Солом?янського ВДВС міста Києва накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить їй на праві власності.

В процесі виконання рішення суду право вимоги за договором, на підставі якого Шевченківським районним судом міста Києва прийняте рішення та видано виконавчий лист, перейшло до ОСОБА_2 .

Оскільки боргові зобов?язання були врегульовані, 28 листопада 2019 року ОСОБА_2 надав розписку про відсутність до неї та ОСОБА_3 будь який претензій щодо вказаного боргу.

Вона звернулася до Солом?янського ВДВС у місті Києві з питанням зняття арешту з її рухомого та нерухомого майна. Проте отримала відповідь від 03 липня 2023 року, в якій зазначено, що підстави для зняття арешту з майна відсутні, оскільки виконавчий документ 25 лютого 2016 року повернутий стягувачеві на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», інші виконавчі провадження на виконанні не перебувають.

Вказала, що у зв?язку з завершенням виконавчого провадження накладений арешт припинився, будь які правові підстави для існування такого арешту відсутні. Просила зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна, яке належить їй на праві власності.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, крім іншого, суддя перевіряє додержання усіх передумов відкриття провадження.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов?язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов?язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред?являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20.

Частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» є спеціальною нормою, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають між органом державної виконавчої служби та особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно такої особи. У разі виникнення такого спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту (постанова Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 913/567/19).

Зміст позовної заяви та доданих до неї документів свідчить про відсутність спору про цивільне право, пов?язане з належністю майна, на яке накладено арешт. За відсутності спору про цивільне право даний спір неможливо вирішити в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

Оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то суд відмовляє у відкритті провадження у справі на підставі наведеного процесуального правила.

Разом з тим, ОСОБА_1 , як боржник у виконавчому провадженні, не позбавлена права на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Солом?янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту постановлення.

Складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення.

Суддя Л.О. Капшук