Справа № 136/1771/22
Провадження № 22-ц/801/675/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 рокуСправа № 136/1771/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Якименко М. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 30 січня 2023 року у м. Липовці суддею цього суду Кривенком Д.Т., дата складання його повного тексту не відома,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» (далі ТОВ «Вінницягаз Збут») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання природного газу, який мотивувало тим, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Вінницягаз Збут» з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , проте свої зобов`язання по оплаті послуг своєчасно та в повному обсязі не виконує, у зв`язку з чим станом на 01 травня 2022 року у неї виникла заборгованість за послуги з газопостачання за період з 01 жовтня 2021 року по 01 травня 2022 року в розмірі 4 070,09 грн.

Пославшись на викладене, ТОВ «Вінницягаз Збут» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за послуги з постачання природного газу в розмірі 4 070,09 грн.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 30 січня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вінницягаз Збут» заборгованість за послуги з постачання природного газу в сумі 2 270, 09 грн. за період з 01 жовтня 2021 року по 01 травня 2022 року. Вирішено питання розподілу судових витрат щодо судового збору.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ТОВ «Вінницягаз Збут» посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Вінницягаз Збут» надає послуги з постачання природного газу, а ОСОБА_1 є споживачем цих послуг за адресою: АДРЕСА_1 , з відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 . Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги газопостачання, заборгованість за надані послуги з постачання природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 становить 4 070,09 грн. (а.с.8).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до п. 32 розділу 3 Правил постачання природного газу, побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу, згідно з умовами договору.

Пунктом 2.1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам визначено, що постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Пункт 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу передбачає, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (п. 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу).

Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 638/11589/15-ц.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що визначаючи розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції не надав правову оцінку тій обставині, що сплачені відповідачем кошти у розмірі 1 1800 грн. вже були зараховані в рахунок погашення існуючої заборгованості, а тому вираховувати таку суму двічі із загального розміру заборгованості недопустимо.

Із матеріалів справи слідує, що станом на жовтень 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем становила 1 065,39 грн. Вартість оплати послуги з постачання природного газу за листопад 2021 року становила 1 230,14 грн., відповідачем сплачено 200 грн., тому заборгованість за листопад 2021 року становить 1 030,14 грн. Вартість оплати послуги з постачання природного газу за грудень 2021 року становила 771, 91 грн., відповідачем сплачено 900 грн., тобто здійснено переплату на 128 грн. Таким чином розмір заборгованості з жовтня 2021 року по грудень 2021 року становить 1967, 44 грн. (розрахунок: 1 065,39 грн. + 1 030,14 грн. - 128 грн.). За січень 2022 року вартість оплати послуги з постачання природного газу позивачем не обрахована, а відповідачем оплата не проводилась. З лютого 2022 року по квітень 2022 року відповідачем оплата послуги з постачання природного газу не проводилась, однак сума, що підлягає сплаті відповідачем нараховувалась внаслідок споживання ним природного газу: за лютий 2022 року 995, 55 грн., за березень 2022 року 578, 40 грн. та за квітень 2022 року 528, 70 грн.

Таким чином загальна сума боргу за весь період заборгованості становить 4 070, 09 грн. (розрахунок: 1967, 44 грн. + 995, 55 грн. + 578, 40 грн + 528, 70 грн.), а тому наведений позивачем у позовній заяві розрахунок суми заборгованості є правильним, відповідачем не спростований, відповідає здійсненому розрахунку судом апеляційної інстанції, у зв`язку з чим наявні усі правові підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог позову щодо розміру заборгованості є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в законній силі залишатись не може та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частиною 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин, у зв`язку із задоволенням позовних вимог та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст. 141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 6 202, 50 грн., з яких 2 481 грн. судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви, та 3 721, 50 грн. судовий збір, сплачений позивачем за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» задовольнити, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30 січня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» () заборгованість за послуги з постачання природного газу у розмірі 4 070, 09 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» () судові витрати у розмірі 6 202, 50 грн., з яких 2 481 грн. судовий збір за подання позовної заяви та 3 721, 50 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко