Справа № 629/3784/23
Номер провадження 2/629/736/23
10.10.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Цендри Н.В., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд,-
Позивач, звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 11.08.2001 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу №9246, предметом якого є житловий будинок літ. «А-1» з відповідними надвірними спорудами та будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який було зареєстровано Лозівським філіалом Харківської товарної біржі за №246 та у Лозівському бюро технічної інвентаризації, номер запису 1850, в книзі №16дод. Реєстрація права власності на вказаний житловий будинок була проведена державним реєстратором Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області на ім`я позивача. Реєстрація вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку на товарній біржі здійснювалась на підставі ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. В даний час позивач мав намір розпорядитися належним йому житловим будинком. При наданні документів до нотаріальної контори, нотаріусом мені було роз`яснено, що він є власником житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу, який був зареєстрований Лозівським філіалом Харківської товарної біржі, що на даний час, суперечить вимогам законодавства. Тому для упорядкування правовстановлюючих документів на належний мені житловий будинок, мені необхідно в судовому порядку визнати договір купівлі-продажу будинку дійсним. У зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
03 серпня 2023 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області вказана позовна заява залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, заявнику надано строк для усунення недоліків заяви.
20 вересня 2023 року представником позивача надано до суду заяву на усунення недоліків позову.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 вересня 2023 року провадження по вказаній справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу.
Відповідач судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує, та просить їх задовольнити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом було встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
11.08.2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір купівлі-продажу №246 житлового будинку, а саме: житловий будинок житловою площею 5,5 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці площею 1150 кв.м. з відповідними надвірними спорудами та будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Договір був зареєстрований Лозівською філією Харківської товарної біржі, на підставі Закону України «Про товарну біржу», однак нотаріально не посвідчений.(а.с.10)
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №337908979 сформованого 04.07.2023 року, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності за договором купівлі-продажу належить ОСОБА_1 (а.с.11)
ОСОБА_1 замовив технічний паспорт на будинок садибного типу виданий ФОП ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с.12)
Згідно довідки КП «ЖУК» Лозівської міської ради Харківської області, вбачається, що станом на 01.01.2013 року житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оформлений та зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу №246 від 11.08.2001 року, підписаного та зареєстрованого в Лозівському філіалі Харківської товарної біржі на підставі біржового контракту №246 від 10.08.2001 року, р.№246.
Постановою державного нотаріуса Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області Звадою В.В. від 15.09.2023 року, ОСОБА_1 відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу житлового будинку, так як наданий нотаріусу оригінал договору не є нотаріально посвідченим, а тому не може бути прийнятим нотаріусом для вчинення нотаріальних дій.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Оскільки договір було укладено у 2001 році, то до цих правовідносин має бути застосовано законодавство, яке діяло на той час, тобто Цивільній Кодекс УРСР 1963 року.
Згідно ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповід но до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.
Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Отже, спеціальним законом не встановлено обов`язкової вимоги щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, які були укладені за результатами проведення біржового аукціону та зареєстровані на біржі.
Згідно п. 1.1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб", затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.98 (в редакції чинній на час укладення договору), передбачено, державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності.
Згідно з тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 7 лютого 2002 року, підприємства бюро технічної інвентарізації здійснюють державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.
Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. за №1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
Судом встановлено, що позивач керуючись законодавством, яке діяло на момент укладення спірного договору купівлі-продажу, повністю виконав умови договору купівлі-продажу та зареєстрував вказаний договір, який був посвідчений біржею, а не нотаріусом, в бюро технічної інвентаризації, що не суперечило вимогам законодавства, яке існувало на момент укладення такого договору, а тому суд вважає, що спірний будинок був набутий в уставленому законом порядку та є власністю позивача.
Крім того, чинне законодавство України передбачає особливий порядок захисту права власності. В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
На підставі вище викладеного, беручи до уваги, що на момент укладення спірного договору купівлі-продажу будинку сторонами було дотримано всіх вимог діючого на той час законодавства і укладений договір товарною біржею були прирівняні до договорів зареєстрованих в нотаріальному порядку та не потребувало засвідчення договору у нотаріуса. Крім того, з договору зареєстрованого Лозівською товарною біржею вбачається, що позивач та продавець майна домовилися про вартість будинку, позивач сплатив договірну суму, та у встановленому законом порядку зареєстрував набуте право власності в органах БТІ, тому, з метою захисту непорушного права на власність, суд задовольняє заявлені позовні вимоги у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 89, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 11 серпня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Лозівським філіалом Харківської товарної біржі 11 серпня 2001 року за №246, предметом якого є житловий будинок з відповідними надвірними спорудами та будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Наталія ЦЕНДРА