Провадження № 2/522/874/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря - Лахматової С.В.,

представника позивача Блізнєцова Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ), яка подана адвокатом Блізнєцовим Євгенієм Анатолійовичем (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_4 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальний збиток в розмірі 46986,03 грн., витрати на оплату автотоварознавчого дослідження в розмірі 3500,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., судові витрати витрачені на отримання консультації та підготування позовної заяви - 4000,00 грн. та судовий збір в сумі 1903,20 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 29 червня 2021 року, по вул. Армійській, 11 в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу MERCEDES-BENZ C220D, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого належний позивачці автомобіль зазнав пошкоджень. Відповідно до Постанови Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2021 року у справі № 522/13056/21 винним у ДТП визнано ОСОБА_2 . Відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201715568 в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.». Позивачкою було замовлено проведення оцінки завданого матеріального збитку, та відповідно до результатів проведеної експертизи розмір матеріальних збитків, нанесених власнику пошкодженого транспортного засобу MERCEDES-BENZ C220D, д.н.з. НОМЕР_3 , складає 46986,03 грн. В результаті ігнорування Страховиком звернень особи, яка має право на страхове відшкодування, було подано скаргу до Національного Банку України. Відповідно до листа-відповіді № 14-0004/96306 від 13 жовтня 2021 року, наданого Національним Банком України до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» застосовано захід впливу у вигляді тимчасового зупинення ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг. Таким чином у позивачки виникає право звернутися безпосередньо до винуватця ДТП за відшкодуванням матеріального збитку завданого внаслідок ДТП. Також зазначає, що за проведення автотоварознавчого дослідження позивачкою було сплачено 3500,00 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Крім того, внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_2 позивачці було спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях з приводу неможливості експлуатації пошкодженого транспортного засобу. Після пошкодження транспортного засобу, постійно відчуваючи напруження в родині та будучи не в змозі пересуватися на автомобілі, позивач фактично змушена замість владнання свого життя та життя своєї родини звертатися до суду та захищати протизаконно порушені права. Зазначені обставини потягли за собою вкрай негативні наслідки для самопочуття позивачки. Завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28.07.2022 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Какуша О.О. на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що оскільки ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» не перебуває в процесі припинення, не ліквідоване, то відповідальність з виплати страхового відшкодування позивачу, відповідно до положень п. 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повинна нести ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.». В іншому випадку відповідальність з виплати повинне було б нести МТСБУ. Також зазначив, що позивач просить стягнути матеріальний збиток в розмірі 46986,03 грн., однак в листі НБУ № 14-0004/96306 від 13.10.2021, наданим позивачем до позову вказано, що розмір страхового відшкодування Страховиком розраховано на підставі Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 2645-09-21 від 24.09.2021 складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта зносу складає 26775,23 грн. за інформацією наданою Страховою компанією, страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 22057,19 грн. (за вирахуванням франшизи та ПДВ). Тобто, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» вже було прийняте рішення про сплату страхового відшкодування. Окрім того, позивачем не надано до суду доказів того, що вона зверталася до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» про сплату страхового відшкодування. Не надано відповідей від страхової компанії. Не надано копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди зазначив, що позивач не надала доказів на підтвердження того, що вона при ДТП отримала глибокі психологічно-душевні страждання, що їй довелося лікуватися від психічних розладів. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, витрачені на отримання консультації та підготування позовної заяви у розмірі 4000 грн., при цьому посилається на ст. 137 ЦПК України, яка передбачає витрати на професійну правничу допомогу надану адвокатом, а не звичайним представником, що не являється адвокатом (а.с.50 - 59).

30.09.2022 на адресу суду від представника позивачки надійшли письмові заперечення на письмові пояснення представника відповідача, в яких зокрема зазначив, що обов`язок з виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі недостатності коштів та майна відповідного страховика покладеного на МТСБУ з моменту визнання цього страховикабанкрутомта /або ліквідації як юридичної особиу відповідності до ст. 41.2 а) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Натомість ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» неє банкрутом та/аболіквідованим як юридична особа, страхова компанія припинила свою діяльність та знаходиться в процесі ліквідації з 17.08.2022. Також, з02.08.2021 ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» позбавлені права укладати договористрахуванняОСЦПВВНТЗ. Позивачка в повній мірі здійснила досудове врегулювання з страховиком, в свою чергу останній не надав жодної відповіді на звернення позивачки. Також зазначив, що обставини за яких, страховик дійшов до рішення про виплату страхового відшкодування не знайшло своїх підтверджень, оскільки ані на запит НБУ, ані на запит позивача, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» відповідних документів не надали, а в матеріалах страхової справи подібні документи відсутні. У зв`язку з тим, що відповідачем по справі не було надано належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити виконання останнім покладеного нього обов`язку, як страхувальника у відповідності до пункту 1.4. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зокрема невідкладно, але не пізніше трьохробочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригодувстановленого МТСБУ зразка, керуючись пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»від 01.03.2013 року № 4, вважають, що ОСОБА_5 є належним відповідачем по справі (а.с.67 - 69).

Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 червня 2021 року, по вулиці Армійській, 11 в м. Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу MERCEDES-BENZ C220D, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23 липня 2021 року у справі №522/13056/21 ОСОБА_6 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.

09.07.2021 ОСОБА_3 було направлено на адресу ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» заяву про страхове відшкодування від 06.07.2021; повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 29.06.2021 та лист запрошення на огляд об`єкта дослідження (а.с.75-77).

Також 09.07.2021 ОСОБА_3 було направлено лист запрошення на огляд об`єкта дослідження на адресу ОСОБА_2 (а.с.83-84).

Відповідно до висновку експерта № 146-21 експертного автотоварознавчого дослідження, який складено 28 липня 2021 року судовим експертом Крутих Є.О. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 29.06.2021 визначається рівною 46986,03 грн. (а.с. 8 14).

Відповідно до листа Національного банку України № 14-0004/96306 від 13.10.2021, який направлено на адресу ОСОБА_7 вказано, що Страховиком ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» 12.07.2021 отримано від ОСОБА_3 заяву про страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування Страховиком розраховано на підставі Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 2645-09-21 від 24.09.2021 складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта зносу складає 26775,23 грн. За інформацією наданою Страховою компанією, страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 22057,19 грн. (за вирахуванням франшизи та ПДВ) (а.с. 15 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В п. 9 Постанови Пленуму ВСС № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об`єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК).

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові ВССУ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що саме на страховика відповідача покладений обов`язок виплати позивачу відшкодування шкоди у межах суми страхового відшкодування.

Судом установлено, що позивач не звертався до суду з позовом до страховика відповідача та не отримав відмови ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» у виплаті страхового відшкодування, а відразу пред`явив вимогу до відповідача.

Таким чином, позивачем не було доведено належними і допустимими доказами наявності у відповідача обов`язку відшкодувати шкоду в межах розміру страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_1 не позбавлена права звернення до суду з позовом до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.».

За таких обставин, вимоги до відповідача про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі № 235/546/18 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачам моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивачі оцінюють заподіяну їм шкоду та з чого вони при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Позивачка посилається на те, що їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у глибоких психологічно-душевних стражданнях у зв`язку із неможливістю експлуатації пошкодженого транспортного засобу. Після пошкодження транспортного засобу, постійно відчуваючи напруження в родині та будучи не в змозі пересуватися на автомобілі, позивачка вказує, що фактично змушена замість владнання свого життя та життя своєї родини звертатися до суду та захищати протизаконно порушені права. Однак, позивачкою не надано доказів на підтвердження факту завдання їй моральної шкоди відповідачем, не доведено протиправність поведінки відповідача, що спричинила їй моральну шкоду в розмірі, зазначеному в позові, а отже відсутній причино-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправними діяннями відповідача, тому вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.2 ч.2 статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, а тому в цій частині позов також не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 24 квітня 2023 року.

Суддя Ю.І.Ковтун