ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м.Суми

Справа №591/5605/22

Номер провадження 22-ц/816/345/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2022 року у складі судді Северинової А.С., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 26 грудня 2022 року,

в с т а н о в и в :

04 листопада 2022 року ТОВ «Сумитеплоенерго» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Свої вимоги мотивувало тим, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , будучи споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються ТОВ «Сумитеплоенерго», не здійснювали вчасно та в повному обсязі оплату за отримані послуги, внаслідок чого за період з 01 вересня 2017 року по 30 вересня 2022 року утворилась заборгованість в розмірі 65123 грн 15 коп за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, 47 грн 63 коп внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, 457 грн 09 коп плата за абонентське обслуговування, 606 грн 84 коп плата за функціонування ГВП, а також 3 % річних в розмірі 1095 грн 53 коп, інфляційні збитки в розмірі 3655 грн 27 коп, які просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку, та в дольовому порядку 2481 грн судового збору.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2022 року, з виправленням описки ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 грудня 2022 року, позов ТОВ «Сумитеплоенерго» задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 48975 грн 26 коп, внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 47 грн 63 коп, плату за абонентське обслуговування в сумі 457 грн 09 коп, плату за функціонування ГВП в сумі 606 грн 84 коп, 3 % річних в сумі 1095 грн 53 коп та інфляційні збитки в сумі 3655 грн 27 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Сумитеплоенерго» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 958 грн 29 коп.

Компенсовано ТОВ «Сумитеплоенерго» за рахунок держави судовий збір у сумі 958 грн 29 коп в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду змінити в частині розміру 3% річних та інфляційних збитків, а у випадку ненадання позивачем розрахунку цих сум, рішення суду в цій частині скасувати.

Вказує, що через неотримання копії відповіді на відзив він був позбавлений можливості подати свої заперечення, із врахуванням яких, суд міг прийти до інших висновків стосовно розрахунку і стягнення розміру 3% річних та інфляційних збитків.

Доводить, що розрахунок 3% річних та інфляційних збитків не відповідає дійсності і правовим підставам, не правильно визначені періоди нарахування, вони мають бути місячними, оскільки індекси інфляції визначаються за місяць, що минув. Погоджуючись із періодом нарахування з 21 січня 2020 року по 23 лютого 2022 року, вважає неправильним нарахування позивачем сум боргу за кожен період, які, відповідно, невірно використані для розрахунку інфляційних збитків, а при розрахунку 3% річних безпідставно збільшена кількість періодів.

Зазначає про необхідність зобов`язати позивача надати розрахунок інфляційних збитків та 3% річних за період з 21 січня 2020 року по 23 лютого 2022 року.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Сумитеплоенерго» просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Заперечуючи проти доводів апелянта, вказує про направлення йому відповіді на відзив, а його посилання на порушення норм ч. 4 ст. 178, ч. 3 ст. 179 ЦПК України вважає введенням апеляційного суду оману. Зазначає, що нарахування 3% річних та інфляційних витрат за розрахунковий період з 20 січня 2020 року по 23 лютого 2022 року є правомірним, здійснено відповідно до вимог ст. 625 ЦК України із застосуванням формул розрахунку в програмі «Liga zakon». Зазначає, що не погоджуючись із розрахунком позивача, відповідач не був позбавлений можливості надати свій контр-розрахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 70985,51 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2022 року: 2481 грн х 100 = 248100 грн), тому розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03 серпня 2005 року рішенням Сумської міської ради № 1338-МР «Про передачу в оренду цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії» цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії, який належить територіальній громаді міста Суми, було передано в оренду ТОВ «Сумитеплоенерго» строком на 10 років.

На підставі рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20 травня 2011 року позивач ТОВ «Сумитеплоенерго» є виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води в місті Суми (а.с. 12).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 623 від 12 жовтня 2021 року «Про встановлення ТОВ «Сумитеплоенерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води» встановлено ТОВ «Сумитеплоенерго» структуру тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно з додатками 1-6 до даного рішення (а.с. 16).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 738 від 13 грудня 2021 року «Про внесення змін до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 жовтня 2021 року № 623 «Про встановлення ТОВ «Сумитеплоенерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води» (зі змінами)» внесено зміни до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 жовтня 2021 року № 623 «Про встановлення ТОВ «Сумитеплоенерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води» (зі змінами), а саме: пункт 1 після слів «її виробництво, транспортування та постачання на», пункт 2 після слів «центральних теплових пунктів на» та пункт 3 після слів «постачання гарячої води на» доповнено словами «економічно обґрунтованому» (а.с. 17).

ТОВ «Сумитеплоенерго» надає населенню м. Суми послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і центрального опалення відповідно до «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, у тому числі, житловому будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки Міського єдиного інформаційного центру № 348/121899 на ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та він зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 , разом з ним значиться зареєстрованою відповідач ОСОБА_2 (а.с. 4, 25, 26).

Згідно з оборотною відомістю по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , за період з 01 вересня 2017 року по 30 вересня 2022 року за відповідачами обліковується заборгованість у сумі 66234 грн 71 коп, яка складається із: заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 65123 грн 15 коп, внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 47 грн 63 коп, плати за абонентське обслуговування в сумі 457 грн 09 коп., плати за функціонування ГВП в сумі 606 грн 84 коп (а.с. 5-8).

Також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачам за період з 21 січня 2020 року по 23 лютого 2022 року нараховано 3% річних в розмірі 1095 грн 53 коп та інфляційні збитки в розмірі 3655 грн 65 коп (а.с. 9-11).

Судом також встановлено, що відповідачі користуються послугами ТОВ «Сумитеплоенерго» з централізованого опалення та гарячого водопостачання, вчасно та у повному обсязі за отримані послуги не сплачували, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачами не здійснено оплату за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання за спірний період, а тому разом із сумою заборгованості підлягають стягненню у порядку ст. 625 ЦК України інфляційні збитки та три відсотки річних за період з 21 січня 2020 року по 23 лютого 2022 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 319, 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме така особа.

Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 20 та п. 3 ч. 2 ст. 21 вказаного Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, в свою чергу споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Частиною 3 ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком як для споживача, так і для виконавця за умови, якщо він відповідає типовому договору. Відмова зазначених осіб від укладення договору в такому разі суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, яким, зокрема, згідно з ч. 2 ст. 4 ЦК України є Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Незалежно від наявності чи відсутності укладеного між сторонами Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, цивільні права та обов`язки виникли внаслідок дій сторін, що передбачені актами цивільного законодавства. Зокрема, позивач надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідач їх споживає та має оплачувати за встановленими тарифами.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укладення такого договору є і обов`язком споживача.

Згідно зі ст. 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог ТОВ «Сумитеплоенерго», оскільки стороною позивача було доведено належними доказами наявність заборгованості відповідачів за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що була нарахована на підставі тарифів, затверджених рішеннями органу місцевого самоврядування Виконавчого комітету Сумської міської ради. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані житлово-комунальні послуги.

Оскільки судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в силу ст. 11 ЦК України зобов`язання виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Тому, встановивши факт наявності заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, суд першої інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачами свого обов`язку щодо сплати за надані послуги позивачем у порядку ст. 625 ЦК України було нараховано та визначено судом до стягнення 3% річних в сумі 1095 грн 53 коп та інфляційне збільшення боргу в сумі 3655 грн 27 коп.

Згідно з п. 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року та п. 37 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1182 від 11 грудня 2019 року, оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу).

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у строк (термін).

Сума заборгованості 3% річних 1095 грн 53 коп, та інфляційних витрат 3655 грн 27 коп нарахована за період 21 січня 2020 року 23 лютого 2022 року.

Враховуючи, що нормативно-правовими актами, які регулюють спірні правовідносини, визначено внесення плати за послуги не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку, тому розрахунок трьох відсотків річних та інфляційного збільшення боргу здійснювалось позивачем саме з 21 числа.

Заперечуючи проти правильності наданого позивачем та наведеного у рішенні суду першої інстанції розрахунку інфляційних збитків та трьох відсотків річних, відповідач ОСОБА_1 , погоджуючись із наявністю заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а також періодом виникнення такої заборгованості, не зробив та не надав суду свій альтернативний розрахунок з відповідним обґрунтуванням.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про ненаправлення йому копії відповіді на відзив та обмеження у праві подати свої заперечення щодо розрахунку розміру 3% річних та інфляційних збитків спростовуються матеріалами справи. Так, на виконання вимог ч. 4 ст. 178, ст. 179 ЦПК України позивачем 12 грудня 2022 року при подачі відповіді на відзив було направлено його копію кожному відповідачу, що підтверджується накладними АТ «УКРПОШТА», описами вкладення у цінний лист (а.с. 66-71).

Отже, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 грудня 2022 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина