Провадження № 2-др/686/8/23
УХВАЛА

16 січня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Гузовій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Хмельницького заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №686/23286/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Хмельницької обласної прокуратури, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

11.11.2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу у розмірі 15000 грн. на користь ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ці витрати були понесені у зв`язку з розглядом справи.

В обґрунтування поданої заяви вказав, що згідно п. 5.1. Договору про надання правової допомоги від 01.09.2021 року за надання правової допомоги Клієнт ( ОСОБА_1 ) зобов`язується виплатити Адвокату гонорар, в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Відповідно до постанови Об єднаної Палати Верховного Суду у складі касаційного господарського суду від 03.10.2019 справа №922/445/19, господарські суди першої та апеляційної інстанції не звернули увагу на те, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, позивач в заяві зазначає, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу. Разом з тим, під час підготовки до розгляду позовної заяви у суді першої інстанції, ОСОБА_1 поніс витрати у вигляді послуг адвоката для отримання правової допомоги.

Позивач та його представник позивача в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином, представник позивачі подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

18.11.2022 року від представника ГУНП в Хмельницькій області надійшли письмові пояснення, в яких представник відповідача просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат.

22.11.2022 року від представника ДКСУ надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та залишення поданої заяви без розгляду.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви щодо ухвалення додаткового судового рішення з наступних підстав.

Встановлено, що 08 серпня 2022 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області по справі №686/23286/21 було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, Хмельницької обласної прокуратури та Держави Україна в особі представника - Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Однак, постановою Хмельницького апеляційного суду від 24.10.2022 року по справі №686/23286/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.08.2022 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, грошові кошти в сумі 20000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Крім цього згідно ч.13 зазначеної статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги що рішення по справі ухвалене Хмельницьким апеляційним судом, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 щодо стягнення витрат на правову допомогу підлягає розгляду судом, який ухвалив нове рішення по справі, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №686/23286/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Хмельницької обласної прокуратури, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.Л.Стефанишин