Справа № 703/547/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на:

- житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок - під літерами «А,а-1» (загальною площею 63,5 кв.м. та житловою площею - 42,6 кв.м.), прибудований сарай - під літерою «а», сарай - під літерою «Б», вбиральня - під літерою «В» та погріб - під літерами «п/д», який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 06 грудня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3983;

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0703 га, кадастровий номер: :02:004:0586, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1125.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина та, відповідно, мати позивача - ОСОБА_3 , оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживала без реєстрації разом із ним у будинку АДРЕСА_1 .

При цьому ОСОБА_3 , прийнявши спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 у спосіб, передбачений ч.3 ст.1268 ЦК України, не встигла переоформити її на своє ім`я, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Позивач прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 шляхом подачі до Смілянської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №496/2021.

З метою оформлення права власності на спадкове майно за законом, що лишилось після смерті матері ОСОБА_3 , якій належала спадщина, що залишилась після смерті ОСОБА_2 та яку вона не встигла оформити у встановленому законом порядку, позивач 30 грудня 2022 року звернулася із відповідною заявою до державного нотаріуса Смілянської ДНК Зайцевої O.A.

Разом з тим, постановою державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 30 грудня 2022 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на усе спадкове майно, що лишилось після смерті ОСОБА_3 , титульним власником якого лишається ОСОБА_2 , з підстав того, що із матеріалів спадкової справи не вбачається доведеність факту реєстрації права власності за спадкодавцем на земельну ділянку як об`єкт цивільного права.

Позивач вказує, що її батько ОСОБА_2 06 грудня 2000 придбав у ОСОБА_4 будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який 28 серпня 2001 року зареєстрував у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а земельна ділянка, на якій розташований вказаний вище будинок, хоч і була придбана останнім і оформлена у встановленому на той час порядку - шляхом оформлення договору купівлі-продажу у нотаріальному порядку, проте набуте право власності ним не було зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, тому за відомостями вказаного Реєстру власником земельної ділянки, на якій розміщений будинок і досі лишається колишня власниця - ОСОБА_4 .

На підставі викладених обставин, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування по закону, оскільки вона позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник Смілянської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву в якій справу просить розглядати без участі їх представника.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , яке видане 21 листопада 2018 року Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Черкаської області (а.с.11).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 06 грудня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3983 ОСОБА_2 належить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Вказане також об`єктивно підтверджується довідкою № 708-о виданою Смілянським відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 04 жовтня 2022 року (а. с. 19).

Згідно копії договору купівлі-продажу від 27 березня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1125 ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2 купив земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,0703 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

У статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_2 заповіту не складав, а тому спадкування належного йому майна повинно відбуватися за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 1270 ЦК України визначено для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При цьому прийняття спадщини на підставі цієї норми вимагає наявність саме фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий висновок щодо застосування ч.3 ст. 1268 ЦК України у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15-ц, від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19, від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19, від 21 вересня 2021 року в справі №352/313/18.

Як вбачається з довідки квартального комітету м. Сміла за №132708 від 08 лютого 2023 року, ОСОБА_2 починаючи з 2000 року до дня своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою постійно проживала без реєстрації дружина останнього ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 32).

Відтак з матеріалами справи підтверджується обставина, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки є спадкоємцем першої черги та на час смерті спадкодавця постійно проживала разом із ним за вищевказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 06 лютого 2021 року Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 12).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 15 серпня 1988 року та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 09 вересня 2006 року вбачається, що позивач по справі ОСОБА_5 доводиться донькою померлого ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_3 (а.с. 9,10).

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З листа завідувача Смілянської державної нотаріальної контори № 230/02-14 від 03 березня 2023 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 до Смілянської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття/відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася ОСОБА_1 , на підставі поданої заяви була заведена спадкова справа №496/2021. Вказане також підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 13, 42).

Відтак, суд прийшов до висновку, що позивач є спадкоємцем першої черги по закону, так як є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний строк, звернувшись із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, а остання прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки є спадкоємцем першої черги та на час смерті спадкодавця постійно проживала разом із ним.

Згідно постанови нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевої О.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 грудня 2022 року, розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , нотаріусом зазначено, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена з підстав того, що із матеріалів спадкової справи не вбачається доведеність факту реєстрації права власності за спадкодавцем ОСОБА_2 на земельну ділянку як об`єкт цивільного права, оскільки правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку відсутній, а за відомостями Реєстру прав власності на нерухоме майно її власником є ОСОБА_4 . Відтак, за відсутності реєстрації права власності на спадкову земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно (а.с. 28).

Так, відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину, згідно підпункту 4.12 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5 (надалі - Порядок), свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. У відповідності до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Судом встановлено, що правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку, а саме договір купівлі-продажу від 27 березня 2001 року, був посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1125, однак набуте ОСОБА_2 право власності ним не було зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а відповідно власником земельної ділянки, на якій розміщений будинок, титульним власником якого є ОСОБА_2 , лишається колишня власниця - ОСОБА_4 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-022 від 19 жовтня 2022 року (а.с.23).

Відтак, за вказаних обставин спадкоємець ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріуса після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері ОСОБА_3 , яка, в свою чергу, прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак нотаріально не оформила, відтак звернення позивача до суду з даним позовом є правомірним та обґрунтованим.

Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно по закону після смерті матері ОСОБА_3 , однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, їй відмовлено у його видачі, оскільки нею не надано правовстановлюючих документів на спадкову земельну ділянку та набуте ОСОБА_2 право власності на неї не було зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. (з наступними змінами) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до ст.49 ЗУ «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом.

За умовами договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 грудня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3983, сторонами досягнуто всіх умов, які передбачені в угоді, що підтверджено підписами сторін. Відтак з письмових доказів наявних в матеріалах справи вбачається, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 правомірно набув право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0703 га, кадастровий номер: :02:004:0586, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та правомірно нею володів, а після його смерті відкрилася спадщина на вказане майно.

Жодних доказів на спростування факту належності спадкодавцю ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

За таких обставин суд приходить до беззаперечного висновку, що невизнане право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

На стягненні судових витрат із відповідача, які складаються із судового збору в сумі 2037 грн. 00 коп., позивач не наполягав.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 15, 16, 181, 182, 334, 392, 1217, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 82, 89, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) право власності в порядку спадкування за законом на:

- житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок - під літерами «А,а-1» (загальною площею 63,5 кв.м. та житловою площею - 42,6 кв.м.), прибудований сарай - під літерою «а», сарай - під літерою «Б», вбиральня - під літерою «В» та погріб - під літерами «п/д»;

- земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,0703 га, кадастровий номер: :02:004:0586, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Смілянська міська рада Черкаської області, юридична адреса: вул.. Незалежності, буд. 37, м. Сміла, Черкаський район, Черкаська область, код ЄДРПОУ- 25874705.

Головуючий: Ю. В. Крива