Справа № 450/3201/22 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І. І.
Провадження № 22-ц/811/2531/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р, Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.,

з участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року у справі за первісним позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник адвокат Кравець Валентин Юрійович до ОСОБА_1 про визначення часток майна, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Давидівської сільської ради Львівської області про визначення часток майна,-

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 серпня 2023 рокупервісну заяву ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник адвокат Кравець Валентин Юрійович до ОСОБА_1 про визначення часток майна, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Давидівської сільської ради Львівської області про визначення часток майна залишено без розгляду.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що частинами 1 і 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не встановлено вимоги додавати до позову окрім ордера, ще й договір про надання правової допомоги, а тому на час подання заяви ордер був достатнім і належним підтвердженням повноважень.

Зазначає, що частина 4 ст.27Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»: зокрема передбачає: Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Договір був укладений батьком позивача ОСОБА_6 , який діяв в інтересах свого сина, ОСОБА_3 .

Вказує, що до суду батько не викликався, допитаний не був. (п.1 ч.1 ст.379 ЦПК - неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи). ОСОБА_3 брав участь у всіх судових засіданнях.

Просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 серпня 2023 р. про залишення позову без розгляду з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення , виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що в адвоката Кравчука В. Ю. на час подання позовної заяви були відсутні повноваження на здійснення представництва інтересів ОСОБА_3 .

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи із наступних обставин.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Частиною другою статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи..

Відповідно до частини сьомої статті 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність": представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

Частиною першою статті 26, частинами першою та третьою статті 27 Закону України "За приписами ст. 26 Закону N 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Отже, ордер, який видано відповідно до Закону N 5076-VI, є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна редакція ЦПК України не вимагає.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що виходячи зі змісту ч. 1, 3 ст. 26 Закону N 5076-VI, ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (ст. 4001 Кримінального кодексу України).

Судом та матеріалами справи встановлено, що 06 жовтня 2022 року ОСОБА_4 звернувся до суду від імені ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_1 про визначення часток майна.

До вказаної позовної заяви позивачем на підтвердження повноважень Кравця В.Ю. на представництво інтересів ОСОБА_3 було долучено ордер Серія ВС №1163085, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 22 липня 2022 року.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 був присутній у всіх судових засіданнях разом із своїм представником ОСОБА_4 , що підтверджується протоколами судових засідань від 22 лютого 2023 року, 30 березня 2023 року, 09 травня 2023 року та 23 серпня 2023 року ( а.с. 114, 125, 168, 191).

Стаття 6 Конвенції «про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950, ратифікована ВР України 17.07.1997 гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства. Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

З тексту ст.6 Конвенції прямо витікає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом право на справедливий суд, хоча сам термін «доступність» у наведеній статті не вживається. Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

У справі Веііеt v. Fгапсе від 4 грудня 1995 року, Серія А, N 333-Б Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У справі «Golder v. The United Kingdom» від 21.02.1975 , ЄСПЛ вперше прийшов до висновку, що сама конструкція ст.6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч.1 ст.6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність повноважень у ОСОБА_4 на здійснення представництва інтересів ОСОБА_3 .

За вказаних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 підлягає до задоволення, ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 серпня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.