Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/354/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

08 травня 2023 року смт.Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Дубовика П.В.,

з секретарем Галенчик О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в смт.Народичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюб було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів громадянського стану м.Каїр 21 жовтня 2014 року, однак, відносини в сім`ї не склались, відсутнє взаємопорозуміння, на протязі тривалого часу подружжя разом не проживає, збереження сім`ї вважає неможливим. Від шлюбу з відповідачем народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого позивач просить залишити на проживання з нею.

Ухвалою від 10 квітня 2023 року відкрите провадження у даній справі в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.22,28), відповідач про причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, позивач в заяві просить справу розглядати без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Крім того, на офіційному веб-сайті судової влади України 25.04.2023 року було розміщено оголошення про розгляд Народицьким районним судом Житомирської області цивільної справи №284/354/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що відповідно до ст.128-131 ЦПК України, є підтвердженням, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд в Народицькому районному суді Житомирської області вказаної цивільної справи.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зважаючи на вищевикладене, суд ухвалює проводити заочний розгляд справи.

Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією офіційного шлюбного договору №1956 рік 2014 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народився син ОСОБА_4 .

Частиною першою статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», зокрема передбачено, що суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача, а також, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території. До такої події можна віднести укладання шлюбу між громадянином України і іноземцем на території України і видання відповідного свідоцтва про шлюб.

Даний закон передбачає, що припинення шлюбу з іноземцем відбувається на підставі права громадянства подружжя / одного з них, права держави в якому подружжя будували сім`ю і проживали на постійній основі, права держави до якого подружжя має найбільш тісні відносини.

Судом встановлено, що сторони у справі мають місце проживання, зареєстроване на території України, їхня сіпьна дитина народилась на території України, а тому Народицький районий суд Житомирської області є компетентним у розгляді цієї справи за участю іноземця.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, відсутнє взаєпорозуміння і взаємна підтримка, подружжя втратило почуття поваги один до одного, фактично шлюбних стосунків не підтримує, тобто фактично шлюб не існує, а отже, подальше збереження сім`ї суперечило б інтересам сторін та дитини.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Крім того, суд зазначає, що не вправі відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на наполягання позивача на розірванні шлюбу, оскільки це може бути розцінено як примушення останньої до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Щодо вимог позивача залишити проживати з нею її неповнолітнього сина, суд прийшов до наступного висновку.

Так, постановою від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вказав, що за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживанння дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Відповідач не подавав до суду своїх заперечень щодо проживання спільної дитини разом із матір`ю.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

З огляду на наведене, суд зазначає, що у даній справі відсутні виняткові обставини, які б стали підставою для розлучення матері із своєю малолітньою дитиною, а тому вважає за необхідне залишити дитину на проживання з позивачем, тобто з її матір`ю.

Питання про поділ майна подружжям не ставиться.

Сплачений позивачем судовий збір в сумі 1073,60 грн. в порядку статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.105, 112 СК України, ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 4,7, 9, 10, 12, 13, 16,76,81,141,263-266,272,273,274,277,279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 21 жовтня 2014 року відділом реєстрації актів громадянського стану м.Каїр, актовий запис №5046, між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Народицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Про перегляд заочного рішення відповідачем до Народицького районного суду Житомирської області може бути подана заява протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків номер - НОМЕР_1 .

Суддя: