РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 рокусмт ПетровеСправа № 941/1233/23
Провадження № 2-о/941/48/23

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі - Проценко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петрове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Дениса Ігоровича, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась з заявою до суду, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На початку вересня 2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, але отримала відмову, в зв`язку з тим, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована її сестра ОСОБА_3 , яка в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, являється такою, що прийняла спадщину. Однак, ОСОБА_3 не проживає за даною адресою з 2004 року, так як виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації та на даний час є громадянкою Росії, а тому заявниця просить суд встановити факт, що ОСОБА_4 являється такою, що не прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання заявниця не з`явилась, однак надала до суду заяву, в якій прохала суд слухати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує повністю.

Заінтересована особа приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Д.І. також в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просить суд слухати справу без їхньої участі, щодо задоволення заяви не заперечив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявниці - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11 квітня 2022 року (а.с.8), після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР №055020 від 26 жовтня 2004 року (а.с.13).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70049553 від 16.09.2022 року та довідки приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Дениса Ігоровича №487/01-16 від 26.09.2023 року, заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , подала ОСОБА_1 , на підставі чого заведено спадкову справу за №93/2022 (а.с.9,15).

На початку вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, але отримала відмову, в зв`язку з тим, що за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована її сестра ОСОБА_3 , яка в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, являється такою, що прийняла спадщину.

Так, згідно довідки № 2306 від 31.08.2022 року, виданої Петрівською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області вбачається, що з 17 жовтня 1977 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 по день смерті, її чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14).

Однак, ОСОБА_3 не проживає за вищевказаною адресою з 2004 року, так як вибула на постійне місце проживання до Російської Федерації, що підтверджується довідкою Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області № 590 від 23.08.2023 року (а.с.16).

Крім того, 17 червня 2005 року ОСОБА_6 уклала шлюб з громадянином Росії ОСОБА_7 , і після укладання шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_8 , та на даний час є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та паспорта (а.с.11-12).

Таким чином судом встановлено факт, що відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_4 не могла прийняти спадщину, оскільки з 2004 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і у визначений законом строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, а її державна реєстрація за вищевказаною адресою сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання на момент смерті матері ОСОБА_2 за цією адресою реєстрації, оскільки спростована належними та допустимими доказами.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові по справі № 569/15147/17 від 21 жовтня 2020 року.

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.29,1216,1220,1268,1269,1270 ЦК України, та ст.ст.12,81,89,263,264,265,268,293,315 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, щоОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , являється такою, що не прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 08 листопада 2023 року.

Суддя С. І. Колесник