Справа № 309/4456/22
Провадження № 2/309/852/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Піцура Я.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Росохи Д.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де треті особи без самостійних вимог на предмет спору Хустська міська рада, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки та вилучення запису про земельну ділянку з Державного земельного кадастру, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , де треті особи без самостійних вимог на предмет спору Хустська міська рада, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки та вилучення запису про земельну ділянку з Державного земельного кадастру.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він є власником ювелірної майстерні-магазину по АДРЕСА_1 . Рішенням № 1777 від 16.12.2019 року Хустської міської ради йому було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0014 га. в АДРЕСА_2 з метою подальшої передачі у користування на умовах оренди. На підставі вищенаведеного рішення позивачем було укладено договір з ліцензованою землевпорядною організацією, яка в подальшому виготовила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0014 га. у користування на умовах оренди. В процесі виготовлення позивачу землевпорядної документації на земельну ділянку суміжний землекористувач ОСОБА_2 відмовилася погодити межі даної земельної ділянки, через що позивач вимушений був звернутися до Хустської міської ради з проханням погодити йому землевпорядну документацію без підпису суміжного землекористувача відповідача ОСОБА_2 . Рішенням № 503 від 20.10.2021 року Хустської міської ради було затверджено Акт перевірки фактів викладених позивачем ОСОБА_1 у заяві від 19.05.2021 року та погоджено землевпорядну документацію позивача щодо земельної ділянки площею 0,0014 га в АДРЕСА_2 без підпису із суміжним землекористувачем ОСОБА_2 . Прийняттю даного рішення передувало складання Акту комісією виконавчого комітету Хустської міської ради та надання постійною депутатською комісією з питань землекористування та охорони навколишнього середовища Хустської міської ради висновку. Із Акту комісії виконавчого комітету Хустської міської ради, складеного за результатами перевірки фактів викладених у заяві позивача від 19.05.2021 року, земельна ділянка позивача проходить по контуру нежитлової будівлі. Після прийняття даного рішення позивач подав землевпорядну документацію державному реєстратору для внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру. Однак державний кадастровий реєстратор прийняв рішення про відмову позивачу у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки земельна ділянка позивача перетинається із земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0038. Площа співпадає на 6,25 %. Власником земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0038 є ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_2 , власник суміжної земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0038 відмовляється в добровільному порядку привести у відповідність до фактичного користування інформацію про належну їй на праві власності земельну ділянку у системі Державного земельного кадастру. Разом з цим наявність накладання земельної ділянки відповідача на земельну ділянку та нежитлову будівлю позивача позбавляє останнього як права отримати земельну ділянку площею 0,0014 га в оренду, так і розпоряджатися належним йому на праві власності майном - нежитловою будівлею за адресою: АДРЕСА_2 . Отже позивач у визначений законом спосіб набув права оренди на земельну ділянку в АДРЕСА_2 , по контуру якої розміщена нежитлова будівля, що належить йому на праві приватної власності, однак присвоїти земельній ділянці кадастровий номер, укласти договір оренди цієї земельної ділянки з Хустською міською радою та його провести його реєстрацію - не має можливості з незалежних від нього причин. У зв`язку з чим змушений звернутися до суду щодо захисту своїх порушених прав. Посилаючись на викладене просить суд: 1) скасувати державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_2 , що в м. Хуст, майдан Незалежності площею 0,0027 га, призначеної для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, кадастровий номер :01:020:0038 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі права власності на нерухоме майно; 2) визнати недійсною та скасувати Державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі кадастровий номер :01:020:0038, яка розташована в м. Хуст, майдан Незалежності площею 0,0027 га, призначеної для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, вилучити запис про земельну ділянку з Державного земельного кадастру та скасувати кадастровий номер цієї земельної ділянки. Відповідач ОСОБА_2 відмовляється у добровільному порядку, та привести інформацію про земельну ділянку у ДЗК у відповідність до фактичного користування, що у зумовило звернення позивача до суду.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_3 просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що відповідач набула земельну ділянку по договору купівлі продажу і є вже третім добросовісним власником земельної ділянки. Таким чином, відповідачка не може бути позбавлена його права власності на безоплатній основі на нерухоме майно набуте за відповідними нотаріальними договорами без визнання таких договорів недійсними. Зазначає, що позивач пропустив строки звернення до суду із зазначеним позовом. Указує, що позивач не надає належних і допустимих доказів на підтвердження свого права власності на нерухоме майно. Зокрема відповідно до інформаційної довідки у позивача відсутнє зареєстроване право власності на ювелірну майстерню-магазин за адресою АДРЕСА_1 . Окрім того, адреса нерухомого майна не співпадає із адресою земельної ділянки, яка нібито накладається. Також позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження накладення земельної ділянки на його будівлю.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_4 просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Указує, що свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - ювелірну майстерню видано та зареєстровано у відповідності до діючого на той час законодавства України. Реєстрація права власності на ювелірну майстерню по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 здійснена Хустським ДПТІ. Запровадження електронної бази не означає, що ОСОБА_1 , який зареєстрував право власності на майно - ювелірну майстерню до 2013 року у чіткій відповідності до норм діючого на той час законодавства України, не є власником цього майна. Щодо адреси нерухомого майна - ювелірної майстерні та адреси земельної ділянки - то вони повністю співпадають: АДРЕСА_1 . Матеріалами справи чітко встановлено, що межа земельної ділянки ОСОБА_1 проходить по контуру належної йому на праві приватної власності нежитлової будівлі - ювелірної майстерні, а також чітко видно як контури, так і площу перетину земельної ділянки кадастровий номер :01:020:0038 із земельною ділянкою та розташованій на ній нежитловою будівлею позивача. Щодо строків позовної давності, то відповідачка стала власницею нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,0027 га, кадастровий номер :01:020:0038 в березні 2020 року. До виготовлення позивачу ліцензованою землевпорядною організацією ТОВ «Хуст-Земля Карпат» проекту землеустрою на підставі укладеного з ним договору № 205 від 17.02.2020 року, позивач не міг навіть уявити, що інша земельна ділянка, може накладатися на земельну ділянку під належною йому будівлею. Про це стало відомо позивачу тільки в процесі виготовлення землевпорядної документації. Сам по собі факт наявності земельної ділянки кадастровий номер :01:020:0038 в Національній кадастровій системі та/чи публічній кадастровій карті не є і не може бути доказом можливості позивача дізнатися раніше про накладання земельних ділянок. Тому твердження відповідачки ОСОБА_2 про пропуск позивачем строків позовної давності є безпідставними. Вказує, що відповідач ОСОБА_2 не погоджується добровільно на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки кадастровий номер :01:020:0038 в натурі (на місцевості) із зміною координат без зміни площі та конфігурації, що у змушує позивача звернутися до суду.

У поясненні на позов третя особа ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області зазначає, що на данин час Держгеокадастр та його структурні підрозділи та посадові-особи - державні кадастрові реєстратори здійснюють державну реєстрацію земельних ділянок, а не прав на них. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав. Вважає, що для скасування державної реєстрації земельних ділянок необхідні належні правові підстави.

04.04.2023 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про стягнення судових витрат, у якому є зокрема остаточний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем. Так, представник позивача визначає загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 700 грн., які просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 . Також просить стягнути з відповідачки витрати зі сплати судового збору при пред`явленні позову на суму 1984,80 грн.

04.05.2022 року від представника відповідача засобами електронної пошти надійшло заперечення на заяву про розподіл судових витрат, у якому просить зменшити розмір таких витрат до 4000 грн. В обґрунтування вказує, що у акті від 20.10.2022 зазначено підготовка та подання до Хустської міської ради адвокатського запиту про надання копій документів, однак копії такого запиту матеріали справи не містять. У акті від 01.03.2023 представник позивача зазначає підготовку та подачу 28.02.2023 до ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області запиту адвоката. Однак адвокатський запит з такою датою відсутній. Відповідь на відзив у акті наданих послуг від 01.03.2023 не містить номера справи або його предмет, дата зазначена у акті щодо відповіді на відзив відрізняється від дати яка зазначена у відповіді на відзив у даній справі. Щодо участі у судових засіданнях, то не зазначено у яких справах відбувалися судові засідання, їх тривалість. На участь у судових засіданнях витрачено по факту не більше 2 год, на підготовку позовної заяви було витрачено не менше 10 год., а тому на думку представника відповідача порівняно з іншими витратами обсяг витрат на участь у судових засіданнях повинен складати не більше 800 грн. Отже доведеними є лише витрати за складання позовної заяви к розмірі 4000 грн.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заяву у якій вказує, що оскільки відповідачем ОСОБА_2 задоволено вимоги позивача у період після пред`явлення ним позову, то позовні вимоги не підтримує, відповідно до п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України просить закрити провадження у справі, вирішити питання щодо стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачем згідно ч.3 ст. 142 ЦПК України, та провести судове засідання від 04.05.2023 без участі позивача та його представника.

У судове засідання відповідач та його представник ОСОБА_5 не з`явилися. Від представника відповідача ОСОБА_5 засобами електронної пошти надійшло клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, клопотань не заявляли.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 49ЦПК України, позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ст. 206 ми и мЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмові заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 255ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що заява про відмову від позову підписана уповноваженою особою - представником позивача - адвокатом Аннишинцем М.В..

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для прийняття вказаної відмови позивача від позову та, відповідно, закриття провадження у даній справі.

Частиною 2 статті 255 ЦПК України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Представник позивача ставить питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у виді судового збору та витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що відмова позивача від позову зумовлена його задоволенням відповідачем.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

У статті 133 ЦПК України перелічено види судових витрат. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

У частині третій вказаної статті зазначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем пред`явлено позов про скасування державної реєстрації належної відповідачу ОСОБА_6 земельної ділянки з кадастровим номером :01:020:0038 та вилучення запису про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Позов обґрунтовано тим, що він є власником ювелірної майстерні-магазину, яка знаходиться по сусідству та відповідно суміжним землекористувачем. Наразі ним розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою подальшої передачі у користування на умовах оренди, однак державний кадастровий реєстратор прийняв рішення про відмову позивачу у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки земельна ділянка позивача перетинається із земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0038, яка належить відповідачу. Накладання земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача позбавляє останнього як права отримати земельну ділянку в оренду, так і розпоряджатися належним йому на праві власності майном. Також перешкоджає присвоїти земельній ділянці кадастровий номер, укласти договір оренди цієї земельної ділянки. Відповідач ОСОБА_2 відмовляється у добровільному порядку, та привести інформацію про земельну ділянку у ДЗК у відповідність до фактичного користування, що у зумовило звернення позивача до суду.

Ухвалою Хустського районного суду від 19.10.2022 відкрито провадження у даній цивільній справі.

25.10.2022 відповідач ОСОБА_2 ознайомилася з матеріалами справи, а отже їй стало достеменно відомо про зміст пред`явлених до неї вимог.

Також з матеріалів справи вбачається, що 12.12.2022 ОСОБА_2 звернулася до Державного земельного кадастру із заявою №ЗВ022 про внесення виправлених у відомостей до ДЗК щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0038. У заяві ставиться питання про виправлення помилок, допущених у координатах поворотних точок. Суть помилки, що виправлялася «помилка в координатах внаслідок помилки документації із землеустрою, оцінки земель» (Том 1, а.с.246, 247). На підставі указаної заяви було внесено відповідні виправлені відомості до ДЗК, що підтверджується листом ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 08.03.2023 №29-7-0.2-1020/2-23 (Том 1, а.с.187).

Внесення відповідних виправлень було здійснено на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із зміною конфігурації (без зміни площі), яка розроблена ФОП ОСОБА_7 на підставі договору укладеному з ОСОБА_2 28.11.2022 (Том 1, а.с.188-198, Том 1 а.с.209248).

Тобто, після пред`явлення позивачем даного позову та ознайомлення відповідача зі змістом позовних вимог, відповідачем ОСОБА_2 було замовлено розробку Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із зміною конфігурації (без зміни площі), на підставі якої у подальшому було внесено відповідні виправлені відомості до ДЗК відносно земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0038.

У постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 463/3724/18 (провадження№ 61-4970св21) Верховний Суд зробив висновок про те, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 910/14452/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Отже суд констатує, що позивачем пред`явлено позов у якому міститься належне та розумне обґрунтування щодо порушення його прав на отримання земельної ділянки в оренду, у зв`язку з накладенням на таку земельну ділянку земельної ділянки відповідача (суд при цьому не дає оцінку чи дійсно мало місце таке накладення). Відповідачем ОСОБА_2 , після пред`явлення до неї позову та ознайомлення зі змістом позовних вимог, були вчинені дії внаслідок яких, було внесено відповідні виправлені відомості до ДЗК відносно земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0038, в результаті чого змінилася конфігурації її земельної ділянки. У результаті таких змін були усунуті перешкоди позивачуу завершенні процедури отримання земельної ділянки в оренду та присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, і наразі ця процедура завершена, позаяк земельній ділянці позивача уже присвоєно кадастровий номер.

Відтак, з врахуванням стандарту переваги більш вагомих доказів, суд вважає, що твердження представника позивача про те, що після пред`явлення позову відповідачем було усунуто порушення прав позивача, є більш вірогідним, ніж протилежний.

У зв`язку з чим суд вважає, що відмова позивача від позову зумовлена його фактичним задоволенням відповідачем, шляхом усунення порушення прав позивача, а відтак, відповідно до ч.3 ст. 142 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню відповідачем.

За подання позовної заяви позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1984,40 грн згідно з платіжним дорученням № від 05.10.2022 (Том 1, а.с.39), і такі витрати підлягають стягненню з відповідача.

З приводу витрат позивача на правову допомогу суд зазначає наступне.

Як вбачається,08.07.2022 року між адвокатом Аннишинцем М.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги (Том2, а.с.5,6) предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані з захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів (п.1.1 Договору). Відповідно до п. 3.1 Договору за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі обумовленому у Додатковій угоді до даного Договору на розрахунковий рахунок адвоката або готівкою (факт оплати підтверджується квитанцією). У додатковій угоді №1 до вказаного договору від 08.07.2022 року деталізовано вартість наданих послуг (Том 2, а.с.7). Згідно рахунку від 18.10.2022 року сума послуг, наданих адвокатом Аннишинцем М.В. клієнту ОСОБА_1 становить 4500 грн. (Том 2, а.с.8). Згідно акту наданих послуг від 20.10.2022 року, вартість послуг адвоката на дану дату складає 4500 грн. Відповідно до Акту адвокатом було надано наступні послуги: підготовка та подання 05.09.2022 адвокатського запиту до Хустської міської ради про надання копій документів; підготовка та подання до суду позовної заяви (Том 2, а.с.10). Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №17/10 від 20.10.2022 року ОСОБА_1 сплатив адвокату Аннишинцю М.В. 4500 грн. (Том 2, а.с.9). Згідно рахунку від 28.02.2023 року сума послуг, наданих адвокатом Аннишинцем М.В. клієнту ОСОБА_1 становить 6200 грн (Том2, а.с.12). Згідно акту наданих послуг від 01.03.2023 року, вартість послуг адвоката на дану дату складає 6200 грн. Відповідно до Акту адвокатом було надано наступні послуги: підготовка та подання 14.11.2022 відзиву на позов; участь у судових засіданнях від 07.12.2022, 11.01.2023, 15.02.2023, 28.02.2023; підготовка та подання 28.02.2022 адвокатського запиту до ГУ Держгеокадастру (Том 2, а.с.14). Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №12/03 від 01.03.2023 року ОСОБА_1 сплатив адвокату Аннишинцю М.В. 6200 грн. (Том 2, а.с.13).

Водночас представником відповідача подано заперечення на заяву про розподіл судових витрат.

Проаналізувавши заяву представника позивача про стягнення судових витрат з доданими до неї документами та відповідне заперечення представника відповідача, суд зазначає наступне.

Так, представником позивача надавалася правова допомога у вигляді написання позовної заяви у даній справі, що й не заперечується представником відповідача, і вартість такої послуги згідно рахунку від 18.10.2022 становить 4000 грн., а тому такі витрати підлягають компенсації за рахунок відповідача.

Також представником відповідача подавався у даній справі відповідь на відзив, і обсяг вартості такої послуги згідно рахунку від 28.02.2023 становить 2500 грн. Суд відхиляє відповідні заперечення представника відповідача з цього приводу, оскільки сама по собі відсутність у акті від 01.03.2023 року у відповідній графі яка стосується подання відзиву номера справи або її предмета не є підставою для неврахування таких витрат позаяк не спростовує факт надання такої послуги саме у даній справі. Щодо дати, то відзив датований 13.11.2022, однак поданий до суду саме 14.11.2022 (як і вказано у акту), а отже якихось суперечностей немає. Відтак витрати за написання та подання відзиву у сумі 2500 грн. підлягають компенсації за рахунок відповідача.

Відносно двох адвокатських запитів, то суд погоджується з твердженням представника відповідача щодо відсутності адвокатського запиту від 05.09.2022 адресованого Хустській міській раді про надання копій документів, а отже указані у рахунку від 18.10.2022 витрати за таку послугу на суму 500 грн. не підлягають компенсації. Відносно адвокатського запиту до ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області, то відповідний запит подавався представником позивача 27.02.2023, і необхідність подання такого запиту судом вважається доречною, позаяк саме з наданих ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області документів убачається факт усунення відповідачем порушення прав позивача. Стосовно зазначення у акті від 01.03.2023 дати подання указаного адвокатського запиту як 28.02.2022, то це є технічною опискою, яка не відміняє факт надання відповідної послуги. Відтак витрати за подання адвокатського запиту до ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області у сумі 500 грн. підлягають компенсації за рахунок відповідача.

Щодо участі у судових засіданнях, то суд констатує, що Додатковою угодою №1 до договору про надання правової допомоги чітко передбачено, що за участь адвоката у одному судовому засіданні по розгляду справи Хустським районним судом - по 800 грн. за кожне судове засідання. Отже умовами договору передбачено сплату саме 800 грн. за участь у судовому засідання не залежно від його тривалості. Відтак доводи представника відповідача щодо відсутності у акті від 01.03.2023 тривалості судових засідань, а також його припущення щодо того обсяг відповідних витрат повинен був би складати зважаючи на загальну тривалість судових засідань є недоречним. Принагідно суд також звертає увагу на те, що при участі у судових засіданнях представник сторони витрачає свій час не лише на безпосередню участь у таких засіданнях, а на прибуття до суду й очікування відповідного засідання. У будь-якому разі витрати у сумі по 800 грн. за кожне судове засідання не є надмірними, а тому беруться судом до уваги. Згідно акту від 01.03.2023 ставиться питання про стягнення витрат за участь представника позивача у судових засіданнях від 07.12.2022, 11.01.2023, 15.02.2023, 28.02.2023. Суд констатує, що судові засідання від 11.01.2023, 15.02.2023, 28.02.2023 відбулися за участю представника позивача, а отже за участь у таких засіданнях з відповідача підлягає стягненню компенсація у розмірі 2400 грн. Водночас судове засідання від 07.12.2022 відбулося без участі сторін, а відтак витрати у розмірі 800 грн. за дане судове засідання не підлягають компенсації.

Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 9400 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 133, 137, 141, 142, 255, 256, 258-261, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де треті особи без самостійних вимог на предмет спору Хустська міська рада, Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки та вилучення запису про земельну ділянку з Державного земельного кадастру.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9400 (дев`ять тисяч чотириста) гривень.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Повний текст ухвали складено 05 травня 2023 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.