Справа № 489/389/22
Номер провадження 2/489/457/23
08 травня 2023 року місто Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04.09.2018 приблизно о 16:30 год. ОСОБА_2 , перебуваючи на загальному подвір`ї, розташованому на території домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклого конфлікту, на ґрунті побутових відносин, діючи з прямим умислом, наніс позивачу ОСОБА_1 не менше трьох ударів кулаком в область голови та тулубу, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дії відповідача кваліфіковано за ч.2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК України). Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.09.2021 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та у зв`язку із закінченням строків давності кримінальне провадження закрито. В апеляційному порядку ухвала Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.09.2021 не переглядалась. Внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу були завдані легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та ОСОБА_1 проходив курс амбулаторного лікування з моменту отримання тілесних ушкоджень 04.09.2018 по 21.09.2018. Тілесні ушкодження підтверджуються медичними документами та наявним в матеріалах кримінального провадження висновком судово-медичної експертизи №1076/948-18р від 16.11.2018. У зв`язку з лікуванням та придбанням необхідних лікарських засобів позивачем були витрачені грошові кошти у розмірі 2820,93 грн., які просить стягнути на його користь з відповідача.
Крім того, позивач зазначає, що йому було заподіяно відповідачем моральну шкоду. Під час нанесення відповідачем тілесних ушкоджень позивачу, останній відчував фізичну біль та страждання, переніс нервовий стрес та відчував хвилювання, змушений був звертатися за медичною допомогою та амбулаторно лікуватися. Для відновлення свого порушеного права ОСОБА_1 змушений докладати додаткових зусиль, звертатися за правовою допомогою, нести додаткові витрати. Позивач вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру правопорушення, обставин, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини обвинуваченого, характеру спричинених тілесних ушкоджень, тяжкості вимушених змін у життєвих відносинах позивача, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, матеріального становища сторін, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, складає 5000,00 грн, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3153,00 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяв та клопотань від нього до суду не надходило, відзив до суду не подано.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
З наданих позивачем копій чеків (квитанцій) вбачається, що ним витрачено 2820,93 грн. для придбання ліків, медичних препаратів.
Відповідно до ч.1 ст. 1177 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 97/1330/14-ц від 20.02.2021 причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати у справі № 204/2626/21 від 23.06.2022 у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.
Суд вважає, що кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст. 125 КК України, ОСОБА_1 було заподіяно матеріальну шкоду ОСОБА_2 . Звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України та закриття судом кримінального провадження, не звільняє відповідача від обов`язку компенсації заподіяної його діями матеріальної шкоди, яка спричинена ОСОБА_1 у зв`язку з нанесенням відповідачем легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я позивача.
У спростування зазначених позивачем доводів стосовно стягнення компенсації матеріальної шкоди, відповідачем будь яких доказів не надано.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 належним чином підтвердив понесені ним витрати у розмірі 2820,93 грн. на придбанням необхідних лікарських засобів для лікуванняу зв`язку з нанесенням йому відповідачем легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до ст. 56 Конституції України, ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п.п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - ППВСУ №4 від 31.03.1995)під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, в тому числі смерті. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з п.5 ППВСУ №4 від 31.03.1995 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви (п.9 ППВСУ №4 від 31.03.1995).
Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №464/3789/17 від 10.04.2019).
Суд вважає, що кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст. 125 КК України, ОСОБА_1 було заподіяно моральну шкоду ОСОБА_2 , що полягала у фізичному болю та душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я (нанесенням йому відповідачем легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я), оскільки ОСОБА_1 змушений був змінити своє звичне життя, відчувати негативне емоційне напруження, звертатися до лікарів за медичною допомогою.
Звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України та закриття судом кримінального провадження, не звільняє відповідача від обов`язку компенсації заподіяної його діями моральної шкоди, яка спричинена ОСОБА_1 у зв`язку з нанесенням відповідачем легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я позивача.
У спростування зазначених позивачем доводів стосовно стягнення компенсації моральної шкоди, відповідачем будь яких доказів не надано.
Аналізуючи вимоги закону, обставини цієї справи щодо заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, суд вважає, що розумним і справедливим розміром відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , який є потерпілим від вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, є 5000,00 грн.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути компенсацію понесеної позивачем матеріальної шкоди в розмірі 2820,93 грн. та компенсацію матеріальної шкоди в розмірі 5000,00 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1984,80 грн. (за звернення позивачем до суду з двома вимогами майнового характеру, за які ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п.п. 2, 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд приходить до висновку, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3153,00 грн. Дані витрати підтверджуються копією Протоколу узгодження договірної ціни до договору про надання правової допомоги №52-20 від 07.07.2020, копією розрахунку суми гонорару за надані юридичні послуги, копією акту виконаних робіт від 08.07.2020, копією квитанції до прибуткового касового ордера №52/20 від 08.07.2020. Тобто, підтверджені витрати позивача на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, становлять 3153,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.89, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 2820 грн. 93 коп. (дві тисячі вісімсот двадцять гривень дев`яносто три копійки).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі 5000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3153 грн. 00 коп. (три тисячі сто п`ятдесят три гривні 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1984 грн. 80 коп. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок).
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - встановити не можливо, адреса: АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.05.2023.

Суддя В. В. Кокорєв