Єдиний унікальний номер 599/1103/23
Номер провадження 2/599/356/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2023 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді Чорної В. Г., при секретарі Грицай О.П., за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Зборові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа:орган опіки та піклування Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться станом здоров`я та навчанням дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування дітям, медичного догляду, що негативно впливає на фізичний розвиток та виховання дітей. Батько дітей фактично припинив відносини з їх матір`ю та не забрав молодшої доньки із пологового будинку і по сьогоднішній день не бачив новонародженої дитини. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Дочки повністю знаходяться на повному утриманні матері.

Представник позивача позовні вимоги підтримала за обставин зазначених в позові, просить заявлені позовні вимоги задоволити у повному обсязі зазначивши, що відповідач не проживає в сім`ї понад півтора роки, не спілкується з дітьми, не приймає участі у їх вихованні: не проявляє турботи, і взагалі будь-якого інтересу до дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться успіхами у навчанні. Діти не отримували від нього жодних подарунків на дні народження та інші свята. Більше того, батько дітей припинивши відносини з їх матір`ю, в буквальному розумінні забув про своїх дітей. Кричущим є той факт, що відповідач не забрав молодшої доньки із пологового будинку, і по сьогоднішній день не бачив новонародженої дитини. Крім того, відповідач не надає коштів та будь-якої іншої допомоги на утримання дітей, у зв`язку з чим 19 квітня 2023 року рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області прийнято рішення у цивільній справі № 599/773/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, порушуючи права своїх дітей тривалий час свідомо позбавив дітей батьківської любові.

Відповідач, будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про відкладення судового розгляду чи про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позовну заяву до суду не подав.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області на розгляд справи в судове засідання не з`явилися, належно повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

31 липня 2014 року сторони зареєстрували шлюб в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Зборівського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 40, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим 31 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зборівського районного управління юстиції Тернопільської області, який 09 березня 2022року був розірваний Зборівським районним судом.

Від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про народження №15 від 15 жовтня 2014 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження №61 від 17 травня 2022 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області, який затверджено рішенням виконавчого комітету Зборівської міської ради від 15.08.2023 року №130 недоцільно позбавляти батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак суд прийшов до висновку, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, порушуючи права своїх дітей на тривалий час свідомо позбавив дітей батьківської любові.

Так, рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2023 року у цивільній справі № 599/773/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусово стягнуто аліменти на їх утримання так як відповідач не надає коштів та будь-якої іншої допомоги на утримання дітей.

Позивачка, в свою чергу, виконує материнські обов`язки в повному обсязі: опікується дітьми, матеріально забезпечує, надає їм усі умови для їх проживання, навчання та розвитку. Постійно підтримує зв`язок з класним керівником старшої дитини, щоразу відвідує батьківські збори, бере активну участь у її навчанні, вихованні. Менша дитина постійно знаходиться під наглядом матері. Згідно наданої інформації № 01/02/28 від 03 березня 2023 року, на адвокатський запит ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 м. Зборова, батько до виїзду за кордон брав безпосередню участь у навчальному та виховному процесі доньки ОСОБА_4 . На даний час його присутність фізично неможлива, тому прямого контакту з класним керівником немає.

Крім того, згідно характеристики № 01-02/29 ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 м. Зборова, виданої 03 березня 2023 року класним керівником ОСОБА_6 на ученицю 2-А класу, ОСОБА_4 зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, уважна на уроках, працелюбна учениця: самостійна, спостережлива, вміє правильно і точно висловлювати думки, вдало користується лексичним запасом у спілкуванні, вибираючи певні форми для спілкування з дорослими та однолітками, особливо цікавиться читанням, письмові роботи виконує акуратно і каліграфічно, дотримується правил письма, подобаються уроки музичного мистецтва, має від природи гарний голос. За характером - добра, чесна, щедра, врівноважена і справедлива. Батьки приділяють належну увагу вихованню доньки.

Батько в школі старшої дитини був лише у період серпня - вересень 2021 року, і від того часу жодного разу його там не було.

Мати дітей піклується про їх фізичний та духовний розвиток та слідкує за станом здоров`я дітей.

06 березня 2023 року КНП «Зборівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Зборівської міської ради надало інформацію за № 39 про стан здоров`я дітей, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , росте і розвивається згідно віку. Травм і судом не було. Оперативних втручань не проводилось. Алергологічний анамнез не обстежений. Хворіла гострим респіраторними захворюваннями. На даний момент дитина здорова. На дисциплінарному обліку з приводу хронічних захворювань не перебуває. Про стан здоров`я дитини піклувалися двоє батьків.

Щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то щомісячно мама з дитиною відвідує медзаклад для профілактичного огляду та проведення щеплення. Станом здоров`я дитини піклується виключно мама.

Згідно довідки-характеристики, виданої 10 квітня 2023 року Млиновецьким старостинським округом Зборівської міської ради за № 216, ОСОБА_2 , 1995 року народження, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 в житловому будинку, який належить їй на праві власності. Має вищу освіту, розлучена, не працює, характеризується з позитивної сторони, орган місцевого самоврядування претензій до неї немає. Виховує двох малолітніх дітей.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 за №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У п.п.16, 18 вищезазначеної постанови роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Вихованням є процес залучення особистості до засвоєння вироблених людством цінностей, створення сприятливих умов для реалізації нею свого природного потенціалу та творчого ставлення до життя, спрямований на утвердження суспільно значущих норм і правил поведінки особистості. Процес виховання є двостороннім (обов`язкова взаємодія (вихователя і вихованця) та виявляється в піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, наданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, створенні умов для отримання дитиною освіти, тощо.

Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В даному випадку суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженим рішенням виконавчого комітету Зборівської міської ради від 15.08.2023р. № 130, оскільки в суді з`ясовані обставини, які вказують на наявність підстав для застосування відносно відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Як на підставу недоцільності позбавлення батьківських прав, третя особа: орган опіки та піклування Зборівської міської ради ТГ Тернопільського району Тернопільської області посилається на те, що під час спілкування із відповідачем по відеозв`язку відповідач заперечив проти позбавлення його батьківських прав, оскільки він готовий допомагати дітям та спілкуватися з ними. Однак не реалізував в житті свої заперечення.

Зі змісту вищенаведених письмових доказів, а також зі змісту пояснень представника позивача, вбачається, що відповідач не проживає в сім`ї понад півтора року, не спілкується з дітьми, не приймає участі у їх вихованні: не проявляє турботи, будь-якого інтересу до дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавиться успіхами у навчанні.

Відповідач в суд не зявився, будь яких заперечень проти позову не надав.

Факт не з`явлення відповідача в судові засідання, та ігнорування викливів та повідомлень про розгляд справи, яка тривалий час розглядалася в суді, свідчить про відутність інтересу відповідача як батька до дітей. Такі дії відповідача свідчать про байдужісь останнього брати участь у вихованні дітей та до виконання батьківських обов`язків. ОСОБА_3 протягом тривалого часу свідомо нехтує свої батьківські обов`язки щодо виховання дітей, навіть після прийняття рішення органом опіки і піклування про недоцільність позбавення його батьківських прав. При цьому жодних перешкод відповідачу у вихованні та спілкуванні з дітьми позивач не чинить.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та давши їм належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про наявність об`єктивних і безсумнівних доказів винної поведінки відповідача та його свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно малолітніх дітей, котрі слугують підставою для позбавлення його батьківських прав.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, у зв`язку з чим, враховуючи інтереси дітей, необхідність умов для їх нормального виховання та розвитку, вважає, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З цих підстав та керуючись статтями 19,150, 164-167 Сімейного кодексу України, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", статтями 4, 12,13, 81, 141, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , зареєстрована адреса місця проживання с.Озерна, Тернопільський район, Тернопільська область, батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами в загальному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Повне рішення складено 05 листопада2023 року.

Суддя Зборівського

районного суду Чорна В. Г.