СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-н/759/143/23
ун. № 759/8018/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Горбенко Н.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю СЕРВІС ГРУП» про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ТОВ «Ю СЕРВІС ГРУП» через свого представника за довіреністю - Калиниченко О.В. звернулось до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Справа передана судді 04.05.2023 року.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд встановив наступне.

Питання, пов?язані із видачою судового наказу, врегульовано у розділі ІІ ЦПК України. Отже, при вирішенні питання щодо можливості видачі судового наказу, суд керується положеннями вказаного розділу ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Крім того, ч.3 ст. 19 ЦПК України встановлює, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги до змісту заяви про видачу судового наказу наведені ст. 163 ЦПК України.

Проаналізувавши матеріали поданої заяви, співставивши їх із вимогами у вищезазначеній статті, суд дійшов висновку, що наявні підстави для відмови у видачі судового наказу, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 4 ч.3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» зазначено, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Як визначено у пункті 6 частини 1статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частини 1 та 3статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує.

Тягар утримання майна згідно статті 322 Цивільного кодексу України покладається на власника. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

До матеріалів заяви доєднано договір №40 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та компенсації витрат за комунальні послуги, укладеного між ТОВ «Ю СЕРВІС ГРУП» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, у матеріалах справи наявні Додаток №1 та Додаток №2, які відповідно до п. 10.6 Договору №40 від 26 березня 2019 року, є невід`ємними частинами даного Договору.

Аналізуючи зміст поданих до заяви документів, суд встановив відсутність доказів того, що ОСОБА_1 дійсно є власником квартири АДРЕСА_1 . Самої лише вказівки на це у Договорі про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та компенсації витрат за комунальні послуги є недостатньо.

Крім того, судом здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 .

На вказаний запит суд отримав відповідь №62849 від 08.05.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що не збігається із адресою, за якою пред`явлена вимога про стягнення заборгованості та надано розрахунок заборгованості.

Отже, в даному випадку із поданої заяви про видачу судового наказу та наданих до неї копії документів не вбачається доказів, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , чи факт проживання у ньому боржника.

Також суд звертає увагу на п.8.2 Договору №40 від 26 березня 2019 року, у відповідності до якого «Строк дії договору становить 1 (один) рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із Сторін не повідомить письмово другу Сторону про відмову від Договору, Договір вважається продовженим на черговий однорічний строк».

При дослідженні матеріалів поданої заяви встановлено, що заявник не вказує відбулось автоматичне продовження Договору чи ні, оскільки Договір укладено у березні 2019 року, а заборгованість ТОВ «Ю СЕРВІС ГРУП» просить стягнути за період із 01.04.2020 року по 31.07.2020 року. Таким чином суд позбавлений можливості встановити, чи діяли умови Договору №40 від 26 березня 2019 року у період із 01 квітня 2020 року.

Отже, ураховуючи законодавчі положення, наведені обставини не свідчать про наявність у заявника безспірної заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи наведені положенням законодавства, суд приходить до висновку про необхідність відмови заявнику у видачі судового наказу на підставі п.8 ст.165 ЦПК України у зв`язку із тим, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-167, 260 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю СЕРВІС ГРУП» про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявникові його право звернутися повторно з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Судді Н.О. Горбенко