Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2023 Справа №607/10467/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого В.М. Братасюка

за участю секретаря М.О. Мокрій

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі у загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Березій Зінаїда Анатоліївна про визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Березій Зінаїда Анатоліївна про визнання права власності на майно 1/2 частину квартиризагальною площею 60,9 м.кв. житловою площею 37,8 м. кв. по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що спірне майно є спільною сумісною власністю, а відтак йому належить половина майна, набутого в шлюбі. Лишке в судовому порядку останній спроможний захистити своє право власності.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а, відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа не забезпечила явку повноважного представника хоча належним чином повідомлялася судом про час і місце судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в зареєстрованому шлюбі з Кінаш попереднє прізвище - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актовим записом в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян за № 430 складеного 29.04.1988 складеного Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського району Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

В подальшому шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , був розірваний про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №722 від 25.10.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопілського міського управління юстиції Тернопільскої області та підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 04.06.2008р.

В паспорті громадянина України ОСОБА_2 , серії НОМЕР_2 від 24.12.1999 на сторінці 10, сімейний стан зазначено, зареєстровано шлюб 29.04.1988р. з ОСОБА_7 , а також зазначено про розірвання 25.10.2006р. шлюбу з ОСОБА_6 актовий запис №722.

Під час пербування в шлюбі з ОСОБА_8 була виділена кооперативна трикімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 , членом житлово-будівельного кооперативу була ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_8 , працювала в Орендному підприємстві Тернопільське об`єднання «Текстерно» та стояла на черзі на отримання кооперативної квартири.

В 1993 році Орендним підприємство Тернопільське об`єднання «Текстерно» була надана кооперативна квартира - ОСОБА_8 та членам її сім`ї. Кошти за квартиру були повністю сплачені подружжям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

На підставі розпорядження міської адміністрації Тернопільської міської Ради народних депутатів №814 від 22.09.1993р. та звернення Орендного підприємства Тернопільське об`єднання «Текстерно» вирішено надати квартиру АДРЕСА_2 . Склад сім`ї 3 особи. Зняти з обліку та визнати за ОСОБА_8 право власності на вказане житло, міському бюро технічної інвентаризації оформити відповідні документи.

Відповідно до свідоцтва про право власності №4152 від 25.09.1996, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 25.09.1996 та зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 25.09.1996 за реєстром №4152 зареєстровано право власності на кв. АДРЕСА_3 за ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 - померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

29 жовтня 2021р. за вих. №654/02-14 приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Березій Зінаїда Анатоліївна повідомила Позивача, що за заявою ОСОБА_3 09.08.2021 заведена спадкова справа за №37/2021, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

До складу спадкового майна входить кв. АДРЕСА_3 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 25.09.1996 та зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 25.09.1996 за реєстром №4152.

Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Березій Зінаїда Анатоліївна за вих. №_02/14 від 01.08.2022 повідомила Позивача, про неможливість оформлення права власності на спірну квартиру в зв`язку з розбіжностями в наданих документах щодо підтвердження шлюбних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , а також не наданням правовстановлюючих документів на квартиру.

Згідно довідки КП ЖЕК №12 від 16.05.1996р. вих. №188 балансоова вартість квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.01.1996 року становить 17 875 000 (сімнадцять мільйонів вісімсот сімдесят пять тисяч) карбованців 00 коп.

За період перебування у шлюбі пайові внески за трикімнатну кооперативну квартиру за адресою АДРЕСА_1 повністю були сплачені за рахунок спільних коштів подружжя.

Так, ст. 15 Закону України "Про власність" (в редакції, чинній на час придбання та реєстрації права власності), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати.

Статтею 17 Закону України "Про власність" передбачено, що кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в житлово-будівельному кооперативі за рахунок спільних коштів члена цього кооперативу і членів його сім`ї, яким ця квартира надана.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Пунктами а), б) ч. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09. 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) роз`яснено, що пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. При цьому суд повинен враховувати суму боргу, яку один з подружжя зобов`язаний повернути кредитору; внесений одним з подружжя до вступу в шлюб пай є його особистим майном. Якщо паєнагромадження згодом збільшилися за рахунок коштів, одержаних одним з подружжя у дар або в порядку спадкування чи за рахунок дошлюбного майна, то ці кошти також є особистою власністю того з подружжя, який їх одержав. При поділі квартири на цю суму може бути збільшена його частка в паєнагромадженні.

Вирішуючи спори між подружжям щодо майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про власність», які діяли на час набуття майна подружжям, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

При цьому, статтями 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім`ю України (в редакції, чинній на час придбання та реєстрації права власності) передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядав за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України та статті 60 СК України, свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Згідно статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є, їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.384 ЦК України будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кооперативна квартира спочатку є приватною власністю кооперативу як юридичної особи, а після повної виплати членом кооперативу пайового внеску переходить в його приватну власність як фізичної особи (ст. 384 ЦКУ). При цьому всі господарські, прибудинкові споруди, а також прибудинкова територія залишаються у власності кооперативу.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність ОСОБА_8 ( ОСОБА_6 ) припинилася у момент її смерті, а тому отримати правовстановлюючий документ на квартиру на її ім`я неможливо.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пайові внески за вказану квартиру сплачувались під час перебування ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ( ОСОБА_6 ) ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в шлюбі, за рахунок спільних коштів подружжя, а тому квартира є об`єктом права спільної сумісної власності вказаних осіб, спору щодо поділу майна між подружжям не було.

Відповідно до ордера №1359 від 23.09.1993, виданого ОСОБА_11 з сімєю 3 осіб на право зайняття житлової площі 38, кв.м. за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №814 від 22.09.1993р. склад сімї - ОСОБА_9 (чоловік), ОСОБА_12 (дочка).

Згідно довідки ПП «Вікторія-М» №157 від 22.06.2022 зазначається, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був зареєстрований в період з 13.10.1994 по 13.01.2017, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована в період з 13.10.1994 по 17.01.2020, також ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 13.10.1994 по даний час, по адресу АДРЕСА_1 .

Таким чином, квартира стала спільною сумісною власністю подружжя, кожному з подружжя належить по Ѕ частні трикімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 , оскільки Позивач також, був членом кооперативу.

Щодо невідповідності написання прізвища, ім`я та по-батькові ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в інших документах вказано ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), пов`язане з неправильним написання українських імен російською мовою та в подальшому їх написання та переклад в Українських офіційних документах після 1991р.

ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є однією і тією ж особою.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 263, 265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартиризагальною площею 60,9 м.кв. житловою площею 37,8 м. кв. по АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою

заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області у 30-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Позивач ОСОБА_2 проспект АДРЕСА_4

Відповідач ОСОБА_3 вул. Л.Курбаса, 6/184 м. Тернопіль

Головуючий суддяВ. М. Братасюк