Провадження номер № 2/0186/33/23
Справа № 183/2912/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м.Першотравенськ.

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді Янжули С. А.,

при секретарі - Лиман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

ВСТАНОВИВ :

08 листопада 2022 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

02 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що з 2001 року по грудень 2016 року перебував у шлюбі з відповідачем, який було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживали з відповідачем, її матір`ю - ОСОБА_5 у м.Сєвєродонецьку, там же був зареєстрований та проживав і він. Приблизно з січня 2021 року, з метою уникнення конфліктів, провокованих відповідачем та її матір`ю, виключення нервування дітей, він змушений був проживати окремо. У подальшому особисто лікував дитину у офтальмологічній приватній лікарні та виправив зір до 90%. Він є пенсіонером МВС України, має вищу гуманітарну юридичну освіту, у нього був додатковий час й велике бажання на спілкування й виховання дитини; взагалі у нього нормальне ставлення до людей; підтримує здоровий образ життя, до алкоголю байдужий та прагне культивувати це дітям. Також, постійно займався з дітьми вихованням та соціальним розвитком, добровільно сплачує кошти на утримання обох дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно своєї заяви.

Оскільки, на його думку, ОСОБА_2 підлегла чужому негативному впливу, особливо з боку її матері, в силу особистої образи на нього, навмисно й усвідомлено, незле йому, приблизно з травня 2021 року, всупереч інтересів дітей, постійно стала перешкоджати у спілкуванні з ними, негативно налаштовувала їх по відношенню до нього, забороняла зустрічатися з ними, навіть у вихідні дні та свята, неодноразово стверджувала, що дозволить бачитися та спілкуватися з меншим сином ОСОБА_6 , забороняла забрати сина ОСОБА_6 з дитсадка, погуляти з ним у дворі на ігровий майданчику біля вікон квартири в колі сусідських дітей, сходити до парку, до розважального дитячого комплексу, зводити його в бібліотеку чи до спортивних секцій, - усе це в зоні пішохідного доступу до 500 метрів. У рідкі зустрічі, при спілкуванні з дитиною у присутності ОСОБА_2 , дитина, під впливом її провокативної поведінки та навіяних нею негативних спогадів, нервував та поспішав до дому. Крім того ОСОБА_2 переконала старшого сина - ОСОБА_3 , котрий зараз навчається у ВУЗІ в м. Києві, заблокувати телефонний та інтернет зв`язок з ним.

Розпорядженням №1511 від 19 серпня 2021 керівника Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації, було визначено часи спілкування: у вівторок та четвер з 16.30 год. до 18.00 год., у суботу з 10.00 год. до 14.00 год., перші 6 місяців у присутності матері, а в інші дні та часи за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини. Крім того, рішенням попереджено про недопустимість налаштовування дитини проти кожного з батьків. Такий маленький час на спілкування з дитиною, відповідач постійно порушувала, а також часто штучно зменшувала за рахунок провокацій у ході зустрічі з сином й сумісних прогулянок утрьох. В інші дні та часи (в тому числі, неділя та свята) ОСОБА_2 навпаки категорично відмовляла йому у спілкуванні з сином, в тому числі телефоном; з початку навчального року з 01 вересня 2021 у першому класі СШ № 4 забороняла забрати його зі школи та відвести до дому (відстань 200 метрів), вивчати з ним шкільні домашні завдання; на його пропозицію відмовила у можливості запису дитини до спортивної секції (хоча він просив його про це), чим свідомо погіршує його правовий та психологічний стан, розриває їх з ним сімейні стосунки.

Також, ОСОБА_2 й в подальшому продовжила налаштовувати дитину проти нього, навіть при сумісних прогулянках переривала та забороняла його ініціативи з виконання невеличких розумних дитячих бажань сина (купити солодощі, фрукти, дині, кавуни та інше; погратися та побігати у дворі з дітьми, сходити на спортмайданчик, до парку, до невеличкого озера, - все фактично в пішій доступності 400-500 метрів), від чого дитина в подальшому починала нервувати й злитися.

Початок активного перешкоджання та провокативної поведінки з боку ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною, та подальшого його негативного настроювання проти нього почалось саме у суботу 18 вересня 2021 року, приблизно о 12 годині, в єдиний вихідний день тижня (відповідно графіка), під час прогулянки з сином в дворі будинку. Відповідач провокативно, штучно створила конфліктну ситуацію з метою зменшення й зміни часу спілкування з дитиною, поглядів на його виховання, напік нею відносин з цього приводу, після чого заборонила прогулянку з дитиною, завела до дому. В подальшому, 20 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до поліції із заявою про конфлікт з ним у суботу 18 вересня 2021 року, надавши викривлені необ`єктивні пояснення обставин та підґрунтя конфлікту, не відповідаючи дійсності. На підставі заяви, отримала довідку психолога щодо перенесеного психологічного насильства. Однак, в цій довідці немає обґрунтування про причинно-наслідковий зв`язок саме між його можливими виказуванням чи діями та її психологічним станом на час тестування, котрий був пригнічений фактично ще з початку бойових дій в країні з 2014 року, що спричинило їх внутрішнє переміщення та й на фоні не дуже задовільного економічного стану держави. Крім того, висновок психолога визиває сумнів, не є обов`язковими, та його треба було оцінювати у сукупності з іншими матеріалами, чого не було зроблено ні психологом, ні поліцією. Саме дії ОСОБА_2 , з огляду на її провокації та психічну самозбудженість, природну нервовість, злобність та нестриманість при конфліктних ситуаціях, в зв`язку з налаштовуванням дітей проти нього, що псує психіку дитині й не було враховано у висновках психолога. Довідку психолога в подальшому ОСОБА_2 використала для винесення поліцією тимчасового заборонного припису йому на спілкування з відповідачем строком на 10 діб, а в подальшому (за зловмисною метою відповідача, для заборони йому відвідування й спілкування з дитиною по місцю проживання під час свят, дня народження чи можливого захворювання) для винесення Сєвєродонецьким міським судом обмежувального припису строком на три місяці з 17 листопада 2021 року до 17 лютого 2022 року на відвідування ним помешкання відповідача, де також мешкали й його неповнолітні діти. Верховним Судом Касаційного цивільного суду 21 лютого 2022 року винесено ухвалу про відкриття провадження по справі №428/10786/21 за його касаційною скаргою на рішення Сєвєродонецького міського суду від 17 листопада 2021 року щодо винесення обмежувального припису після його апеляційного перегляду. Розгляд цієї справи на даний час триває, про що його повідомлено телефонограмою.

В зв`язку з обмеженням у спілкуванні з дитиною, він повторно звернувся до Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ВЦА про збільшення часу для спілкування та виховання дитини. Нажаль, з урахуванням необ`єктивної довідки психолога, без урахування усіх обставин, на підставі частково викривлених свідчень відповідача, оновленим розпорядженням Сєвєродонецької міської ВЦА № 2155 від 29 жовтня 2021 року, комісією, члени котрої не мають юридичної освіти (в основному вчителі), з емоційним підґрунтям, йому було встановлено зовсім нелогічний та і дуже малий хронометраж часу для спілкування з малолітнім сином - ОСОБА_4 .

З жовтня 2021 року ОСОБА_2 , фактично обмежила дитину й його у спілкуванні; заборонила спілкування у інші дні та часи, в тому разі у свята, навіть відмовила бути присутнім утрьох, з її участю, 14 жовтня 2021 року у державне свято - День захисників України на параді військової техніки у центрі м.Сєвєродонецька, з надуманих мотивів заборонила відвідувати дитину по місцю проживання, навіть коли він, зі слів відповідача, себе не дуже гарно почував; не повідомляла про стан здоров`я дитини та відмовила бути присутнім у лікаря на час його огляду та купити необхідні ліки.

Він додатково був вимушений звертатися до поліції, до Сєвєродонецької міської ВЦА, до керівництва СЗ Школи № 4, її керівництва з відповідними заявами та проханням роз`яснення відповідачу сімейного законодавства, сутності розпорядження, недопущення його порушення, відповідної поради більш свідомих в цьому плані осіб. Керівництво СЗ Школи № 4 дозволило йому спілкуватися з сином в школі у присутності класного керівника, з повідомленням відповідача, але остання зустрічі з дитиною забороняла та перешкоджала в цьому. З відповідачем неодноразово проводилися роз`яснювальні профілактичні бесіди про недопущення порушень розпорядження Сєвєродонецької міської ВЦА. Фактично дії ОСОБА_2 несуть ознаки психологічного насильства відносно дітей та нього й можуть бути підставою для винесення саме відносно неї поліцією чи судом заборонного (обмежувального) припису, а також нести адміністративну чи кримінальну відповідальність.

Лише після його неодноразового звернення до держорганів та під впливом думки сусідів, ОСОБА_2 стала частково виконувати вимоги розпорядження Сєвєродонецької міської ВЦА.

За таких обставин ,12 листопада 2021 року він вимушений був звернутися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4 та визначення способів участі у її вихованні.

28 грудня 2021 року судом винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 02 лютого 2022 року. Крім того, судове засідання проводилось й 09 лютого 2022 року, та в подальшому, розгляд справи був призначений на 02 березня 2022 року. Органом опіки та піклування Сєвєродонецької міської ВЦА було відвідане місце його проживання та складено відповідний акт обстеження. Згідно з актом обстеження від 06 грудня 2021 року для дитини у квартирі є нормальні добрі умови, необхідні меблі та побутова техніка. Висновок: для дитини в квартирі є необхідні умови для перебування.

24 лютого 2022 року відповідач з дітьми виїхала з м.Сєвєродонецька, не повідомивши його, на зв`язок не виходить, навмисно приховує месцеперебування дітей.

Такими діями фактично позбавляє дітей у фізичному, соціальному, родинному розвитку; навмисно розриває емоційний зв`язок дітей з ним - їх батьком, порушує законодавство в сфері сімейного права.

Просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди на право у його спілкуванні із малолітнім сином - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступні способи участі у його вихованні, а саме: регулярні побачення та спілкування із сином, відвідуванням місць культурно-розважального й спортивного характеру, без присутності матері дитини, з урахуванням об`єктивної та фізичної можливості прибуття позивача до дитини (що може бути зумовлено знаходженням у різних містах, велика відстань до місця проживання дитини, погіршення самопочуття та інше); відвідування дитиною місця проживання батька, з урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дитини, а також повідомляти про стан здоров`я дитини у разі можливого захворювання та про зміну місця перебування чи проживання дитини; визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні сина - ОСОБА_6 , перші 6 місяців у присутності матері, а у подальшому без її присутності, чи у її присутності за згодою батька дитини, з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості його прибуття до дитини, виключивши таку умову зустрічі, як «лише за бажанням дитини»:

1) вівторок з 17.30 до 20.30години кожного тижня,

четвер з 17.30 до 20.30 години кожного тижня,

суботу з 14.00 до 21.00 години кожного тижня на нейтральній території, або за місцем проживання дитини, якщо він не схоче вийти з місця проживання,

2) відвідування дитини та спілкування з 13.00 до 20.00 години на нейтральній території у місцях культурно-розважального характеру, або по місцю проживання дитини, якщо він не схоче вийти з місця проживання, виключивши таку умову зустрічі, як «лише за бажанням дитини»:

а) в день народження дитини - 02 лютого кожного року;

б) в державні свята України, наприклад такі як: 1 січня - Новий рік (та напередодні 31 грудня), 7 січня і 25 грудня - Різдво Христове, 8 березня - Міжнародний жіночий день, 1 травня - День праці, 9 травня - День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги), 24 серпня - День незалежності України та інші;

3) відвідування дитини та спілкування з 12.00 до 20.00 години на час можливої хвороби дитини за місцем її проживання, виключивши таку умову зустрічі, «як лише за бажанням дитини»; а також без усіляких умов та бажань відповідача й присутніх осіб, чи на більший час за домовленістю з ОСОБА_2 ;

4) відвідування дитиною місця проживання батька раз на місяць в четверту суботу з 12.00 до 21.00 години, з правом батька забирати сина на ночівлю, враховуючи стан здоров' я та виключно за бажанням дитини;

5) відвідування дитиною місця проживання батька у літні канікули - 20 днів літа (у червні чи липні), по узгодженню з відповідачем, враховуючи стан здоров' я дитини.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовільнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, не надала, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала, оскільки спільний молодший син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має бажання спілкуватися з батьком, дитина батька боїться; під час воєнного стану поїздки для зустрічей батька з дитиною є небезпечними для життя та здоров`я дитини та неї, матеріально затратними для неї, оскільки вона практично сама забезпечує двох дітей (аліменти ОСОБА_1 складають, приблизно 4 тисячі гривень на місяць, впевнена, що ОСОБА_1 навіть білети на проїзд оплачувати не буде; вважає ОСОБА_1 людиною, яка має психічні розлади в поведінці, що може зашкодити як фізично, так і морально, в першу чергу, молодшому сину ОСОБА_6 . Характерною рисою поведінки ОСОБА_1 є намагання контролювати діяльність та поведінку інших людей. Він здатен застосовувати хамство, приниження, грубість, психологічний тиск та фізичну силу за для самоствердження та досягнення своєї мети. На її думку, основною метою позову по справі є контроль її життя та життя дітей, демонстрація «турботливого батька» для складання гарної думки про ОСОБА_1 для значущих оточуючих його людей, але на почуття дітей він не звертає уваги. У поведінці ОСОБА_1 відсутня емпатія. Він говорить, що - «гарний та турботливий батько», але його вчинки вказують на протилежне. Те, що дійсно потрібно дітям, йому важко зрозуміти, за його словами: «Він сам знає, що потрібно робити, ніхто йому - не указ». ОСОБА_1 притаманна різка зміна поведінки від байдужої до агресивної з різкими висловлюваннями, та навпаки. При цьому, потім він відмовляється від слів та дій, які робив раніше. Для підтвердження своїх слів про відмову від попередніх дій може застосувати фізичну силу, а потім знову сказати, що він нічого не робив. Тому з цією людиною важко про щось домовитись, особливо, коли йдеться про врахування емоцій та почуттів дітей. Для ОСОБА_1 дуже важливо домогтися згоди або послухання, за для цього іноді важко припустити та прорахувати його дії. Те, що ОСОБА_7 висловлює та демонструє бажання зустрічатися з дитиною, за для чого офіційно подає позовну заяву до суду, коли в України ведуться бойові дії, проводяться вимкнення світла, часто об`являють повітряні тривоги, на її думку говорить про те, що він, у першу чергу, не думає про безпеку дитини, а робить це для того, щоб підтримувати думку оточуючих про нього, як «гарного батька». Для ОСОБА_1 не притаманно вирішувати складні життєві питання та взагалі якісь дрібні проблеми, самостійно. Тому, він звертається за допомогою до інших, що говорить про небажання та неспроможність самостійно налагодити спілкування з дітьми. Його поведінці притаманно застосування психологічного тиску. Святослав це розуміє та питає: «Чому батько так зі мною себе поводить?» ОСОБА_7 , будучі пенсіонером МВС, не має офіційного працевлаштування, тому що, за його поясненнями, з пенсії у нього знімуть надбавки на неповнолітніх дітей. Офіційне працевлаштування передбачає постановку на облік у Центрі комплектування та соціальної підтримки, куди він не має бажання приходити, що говорить про його ухилення від військового обов`язку. Небажання покращити життєвий рівень дітей, знов таки, - це піклування в першу чергу про себе. В присутності інших людей ОСОБА_7 веде себе, як порядна людина, гарний батько, а коли вона та діти спілкувалися з ним особисто (окрім них, його ніхто не бачив і не чув), він застосовував грубість, приниження, образи та погрози, особливо на неї, при молодшому сині казав: «Ти здохнеш тварюко!» ОСОБА_7 при молодшій дитині зненацька застосував до неї фізичну силу, а саме: схопив за обличчя та штовхнув. Він не розуміє, що дитині було дуже боляче морально за матір, що дійсно гарний та турботливий батько таких вчинків собі дозволяти не буде, тому що батько думає про виховання своєї дитини, як чоловіка. Знов таки, про турботу про дитину у цій ситуації, аналізуючи поведінку ОСОБА_1 , мова не йде. Такий вчинок та інші подібні викликають образу у ОСОБА_6 та небажання спілкуватись з батьком, небажання переживати все частіше у присутності батька погані почуття та емоції. ОСОБА_7 не розуміє, що такою поведінкою він сам налаштовує дитину проти себе. Вся ця ситуація говорить про відсутність у ОСОБА_7 намагання гарно виховувати синів, в першу чергу на своєму прикладі. Знаходячись у зоні АТО, як співробітник міліції, у 2015-2016 роках, ОСОБА_7 приїздив до них у Київську область, там вона знаходилася з новонародженим ОСОБА_6 та старшим сином ОСОБА_8 . Вважає, що в цей час у Горбаньова особливо почали проявлятися ознаки неадекватної поведінки. Він був дуже дратівливий, без причини поводив себе грубо, образливо, принизливо, натякаючи на те, що вона з дітьми сидить у нього на шиї та смокче з нього гроші. Намагалася розмовляти з ним про таку поведінку. Не витримавши, попередньо запропонувала розлучитися та розділити порівну, придбане разом за період шлюбу майно, а саме автомобіль Skoda Octavia , держ. номер НОМЕР_1 . Після пропозиції розлучитись, до них приїхала мати ОСОБА_1 , проживала з ними кілька днів. За цей час, без попередження, сказавши, що їдуть по справах, він переоформив автомобіль на свою матір та отримав генеральну довіреність від неї на право керування. Побачивши випадково документи на авто та дату перереєстрації, вона вже чітко вирішила, що довіряти цій людини далі не зможе, домовлятися про щось буде дуже складно. Тому подала до суду документи на розлучення та розподіл майна подружжя. Суд першої інстанції ухвалив рішення про розлучення, на що ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Це говорить про те, що для нього її думка не була важлива, стосовно розподілу майна подружжя, ОСОБА_7 почав казати, що це авто його та його батьків. ОСОБА_7 приїхав у відпустку з зони АТО. ОСОБА_6 було менше півроку. Дитина розплакалася. ОСОБА_7 це не сподобалось, він почав словесний діалог з образами, вирвав у неї дитину з рук, штовхнув, вдарив її кулаком у лоб. Її мати проживала з нею, це побачила, підбігла її захищати, ОСОБА_1 вдарив її кулаком по обличчю, на її питання, нащо ударив її, у матері синє лице, він відповів: «Я же не виноват, что у нее сосуды слабые». Така настільки агресивна поведінка з боку ОСОБА_9 відбулася вперше за 14 років спільного проживання. Вона пішла до місцевої поліції, написала заяву. Потім, вони вирішили залагодити конфлікт, заяву забрала, зараз цю подію, як і усі інші з його агресивною поведінкою, ОСОБА_7 повністю заперечує, він не був для неї та своїх синів опорою та підтримкою. Обидва сини це вже зрозуміли самостійно. Він не та людина, до якої можна звернутися за порадою, за добрим словом. В період літа-осені 2021 року для обох синів був відповідальним. Вячеслав закінчував 11 клас ліцею. Відбулася поїздка до Закарпаття, відповідальний вступ до вищого навчального закладу. У ОСОБА_6 був випускний старшої групи дитячого садочку. На початку вересня треба було зібрати одного сина до школи, а другого до вищого навчального закладу, поселити у гуртожиток. На це період часу ОСОБА_1 написав на неї скаргу до Служби у справах дітей, що вона йому не дозволяє спілкування з молодшим сином та поїхав у невідомому для неї напрямку. Вона просила його допомогти їй матеріально, на що він довго відмовляв. Врешті решт, дав старшому синові 1 тисячу гривень на випускний. На випускний до дитячого садочка до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 взагалі не прийшов, сказавши з початку, що переплутав дні, а потім почав говорити, що у нього були важливі справи. На початку вересня 2021 року ОСОБА_7 повернувся до ОСОБА_10 . Після спілкування з батьком, ОСОБА_6 був дуже емоційно напружений, у нього почався нервовий тік, у жовтні звернулися до невролога. Взагалі, заперечення своїх попередніх дій та різка зміна поведінки останні кілька років у ОСОБА_1 стали частими. Він неодноразово вчиняв дії, які загрожували здоров`ю та життю її та дітей, особливо до та під час ведення судових процесів у м. Сєвєродонецьк у 2021-2022 роках. Під час судового процесу щодо подовження терміну дії обмежувального припису ОСОБА_1 спілкуватися з нею, він погрожував їй: «Подохнеш тварюко»! ОСОБА_11 вимагав, щоб вона забрала заяву з поліції та з суду. Під час судового процесу щодо обмеження ОСОБА_7 спілкування зі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 періодично бачився з дитиною у її присутності, а суду вказував, що вона не дає йому спілкуватися з дитиною. Вона почала аудіо- фіксацію зустрічей спілкування батька з дитиною, на що ОСОБА_7 відповідав: « ОСОБА_12 писати, що бажаєш, тобі це не допоможе в суді». Не зважаючи на звукову фіксацію на мобільний телефон, він продовжував образи та приниження її при дитині. Вона почала відеозапис його поведінки під час спілкування зі ОСОБА_6 . Тільки тоді він став більш-менш спокійним. Наприклад, йшовши по вулиці зі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за її спиною кривив звірине обличчя, показував зуби, виконував неадекватні рухи руками (якби щось викручував), наговорював між зубів: «Здохни тварюко». ОСОБА_6 це бачив. Запитав батька: « ОСОБА_13 ти робиш?», на що той, різко змінивши обличчя та опустивши руки, відповів: «Я нічого не робив, це видумки твоєї матері». В цю мить вона дістала мобільний телефон та попередила, що вмикає відеокамеру, після цієї зустрічі, ОСОБА_7 почав їй погрожувати, щоб його перестала знімати. Спостерігаючи за поведінкою ОСОБА_7 , бачачи все частіше звіриний оскал обличчя, агресію, неадекватні рухи руками, намагання швидко відмовлятися від своїх попередніх дій, дійшла до висновку, що ОСОБА_7 є психічно хворою людиною, звернулась до професійного психолога стосовно аналізу такої поведінки ОСОБА_7 , щоб намагатися якось контактувати в період судового процесу з ним без загрози для себе та двох синів. Вбачає в його поведінці ознаки, притаманні нарцисичному розладу особистості, яка вже переходить у форму, що може бути небезпечною для оточуючих, особливо для дітей та неї, а з віком ці ознаки стають більш явними, оскільки почала помічати застосування ОСОБА_7 в поведінці морального та фізичного садизму, витонченої жорстокості. Він почав демонструвати, що отримує задоволення від того, що робить людям погано, та їй особисто. У сучасній медицині досить докладно описуються такого роду психологічні розлади. Я вважаю ОСОБА_1 переверзним «нарцисом» з деструктивним розладом особистості. Вважає, що ОСОБА_1 треба звернутися до психіатра для корекції поведінки, не може довірити такій людині рідну дитину. Для успішного результату корекції поведінки, людині з таким розладом потрібно усвідомити, що він коїть, потрібно бажання змінитися, але усвідомлення поведінки у таких людей, практично неможливо. Те що, ОСОБА_7 є хворою людиною - це не лише її думка, але й думка людей, з якими спілкувався з початку він, коли писав на неї заяви та скарги, а потім ці люди спілкувалися з нею: адвокати, психологи, співробітники поліції, співробітники служби у справах дітей.

Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвали рішення в інтересах малолітньої дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Виходячи з матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_14 перебували у шлюбі, зареєстрованому 20 січня 2001 року Артемівським районним відділом реєстрації актів громадянського стану м.Луганськ, актовий запис № 24.

Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження НОМЕР_2 від 12 березня 2018 року та НОМЕР_3 від 10 лютого 2015 року.

Рішенням Володарського районного суду Київської області № 364/1272/16-ц від 05 грудня 2016 року, залишеного без змін 09 березня 2017 року Апеляційним судом Київської області, шлюб між сторонами розірвано, змінено прізвище дружини з ОСОБА_7 на ОСОБА_15 .

Відповідач має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , тому вказана справа підсудна Першотравенському міському суду Дніпропетровської області.

Сторони по справі та їх діти, тимчасово проживали, як ВПО, у м.Сєвєродонецьку, Луганської області.

Старша дитина сторін - ОСОБА_3 , досяг повноліття.

Малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю - відповідачем по справі, знаходиться на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_1 проживає окремо від дитини та її матері - відповідача по справі, що не заперечується сторонами.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області №428/2136/17 від 25 квітня 2017 року були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей, у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 28 лютого 2017 року і до досягнення дітьми повнолітнього віку.

Довідкою ГУ ПФУ в Луганській області від 04 листопада 2021 року підтверджується, що позивач перебуває на обліку, як отримувач пенсії за вислугу років, відповідно до ЗУ від 09 квітня 1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01 червня 2018 року. Починаючи з 01 липня 2018 року з його пенсії щомісячно відраховуються аліменти на утримання дітей у розмірі 25% від пенсії на користь ОСОБА_2 , відповідно до добровільної заяви від 14 червня 2018 року.

Довідкою ІІА №2575876 від 11 листопада 2021 року підтверджується, що ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягувався.

15 листопада 2021 року відповідач ОСОБА_2 зверталася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про видачу обмежувального припису строком на три місяці відносно позивача ОСОБА_1

17 листопада 2021 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області, залишеного без змін постановою Луганського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року, було задоволено заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису; видано обмежувальний припис у вигляді заборони ОСОБА_1 протягом трьох місяців, тобто до 15 лютого 2022 року включно, перебувати в місці проживання ОСОБА_2 . Копію рішення направлено Сєвєродонецькому РУП ГУНП в Луганській області для взяття кривдника на профілактичний облік, а також Сєвєродонецькій міській військово-цивільній адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на вказане рішення суду про встановлення обмежувального припису, наразі розгляд касаційного провадження триває.

Копіями роздруківок повідомлень ОСОБА_1 підтверджується, що він, за допомогою месенджерів на мобільному телефоні, неодноразово звертався до відповідача ОСОБА_2 з приводу надання змоги спілкуватися з дітьми, цікавився їх життям та здоров`ям, однак його звернення залишені поза увагою.

Позивач ОСОБА_1 звертався до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною та визначення способів участі у її вихованні (справа №428/10765/21), однак рішення в даній справі ухвалене не було, матеріали цивільної справи втрачені, тому позивач звернувся з даним позовом заново.

Копією висновку щодо психологічного стану позивача ОСОБА_1 , виданого Луганським обласним центром соціально-психологічної допомоги 19 жовтня 2021 року, наданого суду для долучення до матеріалів справи третьою особою по справі, підтверджується: інтерпритація стану випробуваного відображає бажання соціального одобрення, прагнення поліпшити враження, тенденцію в підкреслюванні своєї миролюбивості, що свідчить про внутрішній деструктивний конфлікт та свідчить про спрямованість на досягнення власної мети, задоволення власних потреб засобами маніпуляціями іншими і виступає, як негативна форма його особистої саморегуляції, володіє гнучким мисленням.

Копією висновку щодо психологічного стану та сімейної ситуації ОСОБА_2 від 01 жовтня 2021 року, встановлено, враховуючи анамнез клієнтки: перенесене домашнє насильство (психологічне, фізичне та економічне) та результати психодіагностичного дослідження, у клієнтки розвиваються ознаки післятравматичного синдрому розладів, як наслідок дістресу.

Копією висновку щодо психологічного стану та сімейної ситуації ОСОБА_4 , 2015 року народження, виданого Луганським обласним центром соціально-психологічної допомоги 06 жовтня 2021 року, встановлено, у сімейних відносинах дитина надає перевагу матері, у стані дитини досліджується наявність наслідків психологічної дисфункції (можна кваліфікувати як високий рівень психологічної дисфункції).

Копією висновку органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визначення способів участі у вихованні малолітнього ОСОБА_4 , 2015 року народження, від 01 лютого 2022 року №608, встановлено, виходячи з інтересів малолітньої дитини, можливим визначити способи участі батька дитини - ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначені у розпорядженні від 29 жовтня 2021 року №2155, а саме: у вівторок та четвер з 17.30 по 18.30 годину, у суботу з 14.00 до 16.00 години у присутності матері дитини, а в інші дні та часи за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини.

Вирішуючи позовні вимоги позивача суд виходить до наступного.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні дитини - ОСОБА_4 , суд вважає, що вони є такими, що підлягають задоволенню, оскільки суду доведено, що відповідач чинить позивачу перешкоди у його спілкуванні та вихованні сина, що не заперечується й самою відповідачем ОСОБА_2 , однак остання мотивує це інтересами дитини.

Що стосується позовних вимог в частині визначення способу участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Ураховуючи те, що між сторонами у справі склалися неприязні стосунки, суд вважає, що визначення зустрічей ОСОБА_1 , зі своїм сином за постійної присутності матері, не призведе до відновлення теплих батьківських стосунків, а також не забезпечить дитині нормального психологічного стану під час таких зустрічей.

Між тим, суд, при ухваленні рішення, враховує вік та стан здоров`я дитини, те, що з 24 лютого 2022 року по теперішній час у країні введено воєнний стан, обстановка у державі наразі не є цілком безпечною, ситуація в сім`ї носить конфліктний характер, батьки є рівними у своєму праві на спілкування та виховання дитини, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та вважає за можливе визначити спосіб участі батька у вихованні дитини наступним чином: за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_2 , мати можливість особистого спілкування з дитиною перші шість місяців у присутності матері, а в подальшому без її присутності, з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості прибуття батька до дитини - вівторок та четвер кожного тижня з 17.30 до 19.30 години, у суботу кожного тижня з 14.00 до 19.00 години, на нейтральній території або за місцем проживання дитини, якщо він не схоче вийти з місця проживання; відвідування дитини та спілкування з нею, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з 13.00 до 16.00 години, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини, на нейтральній території у місцях культурно-розважального характеру, або по місцю проживання дитини, якщо він не схоче вийти з місця проживання: у день народження дитини - 02 лютого кожного року, у державні свята України; відвідування дитини та спілкування з нею з 12.00 до 15.00 години на час можливої хвороби дитини за місцем її проживання, без усіляких умов та бажань відповідача й присутніх осіб, чи на більший час, за домовленістю з ОСОБА_2 ; забирати дитину до місця проживання батька раз на місяць в четверту суботу з 12.00 до 20.00 години, з правом батька забирати сина на ночівлю, враховуючи стан здоров' я та виключно за бажанням дитини, за умови дотримання режиму дня та харчування дитини, й з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю; забирати дитину до місця проживання батька у літні канікули - 20 днів літа (у червні чи липні), по узгодженню з відповідачем, виключно за бажанням дитини, за умови дотримання ним режиму дня та харчування дитини, й з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю.

Суд вважає, що саме такий спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідатиме віковим потребам малолітнього ОСОБА_6 та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини.

Визначений спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини може бути змінений, за зверненням батьків дитини, у разі зміни обставин, що були наявні під час ухвалення вказаного рішення суду.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат по справі.

Позивачу, ухвалою суду від 11 листопада 2022 року, було відстрочено сплату судового збору по справі, до ухвалення рішення суду.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з позивача та відповідача по 496,20 гривень судового збору на користь держави. Керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 109, 141, 206, 258, 263, 264 ЦПК України,- суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні - задовільнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у його праві спілкування та виховання з дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомляти ОСОБА_1 про стан здоров`я дитини у разі можливого її захворювання та про зміну місця перебування чи проживання дитини.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м.Луганська, такий спосіб його участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Володарка, Володарського району, Київської області:

за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - ОСОБА_2 :

мати можливість особистого спілкування з дитиною - ОСОБА_4 , перші шість місяців у присутності матері дитини, а в подальшому без її присутності, з урахуванням фізичної та об`єктивної можливості прибуття батька до дитини

- вівторок та четвер кожного тижня з 17.30 до 19.30 години,

- у суботу кожного тижня з 14.00 до 19.00 години,

на нейтральній території або за місцем проживання дитини, якщо вона не схоче вийти зі свого місця проживання;

відвідування дитини та спілкування з нею з 13.00 до 16.00 години, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, не порушуючи режиму та розпорядку дня дитини, на нейтральній території, у місцях культурно-розважального характеру, або по місцю проживання дитини, якщо вона не схоче вийти з місця свого проживання:

- у день народження дитини - 02 лютого кожного року,

- у державні свята України;

відвідування дитини та спілкування з нею з 12.00 до 15.00 години, на час можливої хвороби дитини за місцем її проживання, без усіляких умов та бажань відповідача й присутніх осіб, чи на більший час, за домовленістю з ОСОБА_2 ;

забирати дитину до місця проживання її батька раз на місяць в четверту суботу з 12.00 до 20.00 години, з правом батька забирати сина на ночівлю, враховуючи стан здоров`я дитини та виключно за бажанням дитини, за умови дотримання режиму дня та харчування дитини, й з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю;

забирати дитину до місця проживання її батька у літні канікули - 20 днів літа (у червні чи липні), по узгодженню з відповідачем, виключно за бажанням дитини, за умови дотримання батьком дитини режиму дня та харчування дитини, й з обов`язковим поверненням дитини до місця її проживання з матір`ю.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотирьохста дев`яноста шести) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 496 (чотирьохста дев`яноста шести) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.А.Янжула.

Повний текст рішення суду складено 30 січня 2023 року.