КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/3406/22 Головуючий у суді І інстанції Шевченко Т.М.
Провадження № 22-ц/824/496/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Ігнатченко Н.В., суддів: Мережко М.В., Савченка С.І., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», треті особи: Київська міська державна адміністрація, Київська міська рада, Київське комунальне об?єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», в якому просив стягнути з відповідача на його користь 63 490,66 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди та понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником транспортного засобу марки «AudiA4» державний номер НОМЕР_1 . 5 жовтня 2021 року дружина позивача - ОСОБА_2 залишила вказаний автомобіль поруч із будинком АДРЕСА_1 . Близько 15:30 год. припаркований транспортний засіб було пошкоджено внаслідок падіння на нього з дерева частини стовбура із гілкою.Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 19 жовтня 2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 63 490,66 грн, а вартість матеріального збитку - 31 012,75 грн. За проведення зазначеної оцінки позивач сплатив суб`єкту оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_3 2 500,00 грн. З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача, як балансоутримувача житлового будинку та прибудинкової території за вищевказаною адресою, із претензією від 14 листопада 2021 року про відшкодування завданих збитків, однак листом від 26 листопада 2021 року останній відмовив у відшкодуванні матеріальної шкоди з посиланням на те, що у відповідача відсутні зобов?язання здійснювати догляд за зеленими насадженнями біля будинку АДРЕСА_1 . Оскільки в результаті неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо догляду за зеленими насадженнями майно позивача зазнало механічних ушкоджень внаслідок падіння гілки дерева, а заходи досудового врегулювання виявилися неефективними, порушені права позивача вимагають захисту в судовому порядку.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва»на користь ОСОБА_1 50 792,53 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 2 500,00 грн витрат на проведення оцінки та 992,40 грн судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідальність за утримання дерев на прибудинковій території за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 103, покладено на відповідача, який із установленою періодичністю не проводив обстеження зелених насаджень, які підлягали видаленню, внаслідок чого належний позивачу автомобіль був пошкоджений в результаті падіння з дерева частини стовбура із гілкою, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у вигляді вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з одночасним зменшенням розміру такого відшкодування на суму 20 % ПДВ.

В апеляційній скарзі відповідач просить вказане судове рішення скасувати з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи,неправильного застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» не є балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1 , співвласником майна вказаного будинку, уповноваженим співвласниками будинку управителем, а також не є користувачем і не уповноважений відповідати за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства, тому норми законодавства, на які суд здійснив посилання в оскаржуваному рішенні, не породжують прав та обов`язків у відповідача, який лише продовжив надавати послуги в силу вимог частин четвертої та п`ятої статті 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та зважаючи на положення пункту 3-1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 9 листопада 2017 року № 2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги». Тобто, комунальне підприємство не повинне нести відповідальність за майно,щодо утримання якого йому не надано жодних повноважень та не визначено джерело коштів на здійснення такого утримання. Прибудинкова територія не передавалася у володіння, користування чи на баланс відповідача, як і зелені насадження в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 . Крім того, в матеріалах справи немає доказів на підтвердження того, якого розміру прибудинкова територія цього багатоквартирного будинку, де знаходяться її межі та чи входить до неї територія, на якій розташоване дерево, яке не було визнано аварійним під час обстеження 13 липня 2020 року Управлінням міської станції захисту зелених насаджень КО «Київзеленбуд» на замовлення відповідача.Відсутність протиправності діянь, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями (бездіяльністю) та вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу у даній справі також підтверджується правовими позиціями Верховного Суду в аналогічних справах, згідно яких організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання виконавчого органу міської ради, як органу місцевого самоврядування. При цьому територія біля будинку не відведена для стоянки автомобілів та не є спеціально обладнаним місцем для паркування автотранспорту, у зв`язку з чим позивач залишив свій транспортний засіб в непристосованому та не відведеному місці для паркування транспортних засобів, явно розуміючи ризик випадкового знищення та пошкодження (псування) належного йому майна. Отже, наявні в матеріалах справи докази не підтверджують наявність складу цивільного правопорушення в діях відповідача, прямого причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача, його вину в заподіянні шкоди та розміру шкоди, а відтак немає правових підстав, передбачених статтею 1166 ЦК України, для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

У відзиві на апеляційну скаргуОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушення процесуальних норм, які б призвели до неправильного вирішення справи, повно та всебічно з`ясував дійсні обставини спірних правовідносин та належним чином оцінив подані докази, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Свої заперечення позивач обгрунтував тим, що у спірних правовідносинах наявні усі елементи цивільно-правової відповідальності КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», а наведені в апеляційній скарзі аргументи не спростовують законність та обгрунтованість покладення судом відповідальності за заподіяну йому майнову шкоду саме на відповідача як балансоутримувача (управителя) багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території із зеленими насадженнями.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Audi A4» державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 17 березня 2018 року ТСЦ 8046 (а.с. 10).

5 жовтня 2021 року приблизно о 15:30 год. за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 103, вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження внаслідок падіння на нього з дерева частини стовбура з гілкою, що не оспорюється відповідачем.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 1824 від 19 жовтня 2021 року, складеного ФОП ОСОБА_4 , який має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду державного майна України МФ № 796 від 20 грудня 2003 року та свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів Фонду державного майна України від 2 червня 2004 року № 1318) та який діяв на підставі сертифіката суб?єкта оціночної діяльності № 718/20, виданого Фондом державного майна України 7 серпня 2020 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Audi A4» державний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження станом на 13 жовтня 2021 року становить 63 490,66 грн (а.с. 14-38).

За проведення оцінки визначення вартості матеріального збитку позивачем сплачено ФОП ОСОБА_3 2 500,00 грн, що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1824 від 19 жовтня 2021 року (а.с. 57).

14 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва»із претензією про відшкодування матеріальної шкоди, однак листом від 26 листопада 2021 року № 431-431/1-842-659 відповідач відмовив у відшкодуванні збитків з посиланням на те, що у відповідача відсутні зобов?язання здійснювати догляд за зеленими насадженнями біля будинку АДРЕСА_1 , оскільки такі зелені насадження в межах відповідної земельної ділянки йому не передавалися, а виконання робіт та заходів, пов`язаних з утриманням зелених насаджень на прибудинкової території, в тому числі співвласниками будинку, не доручалися (а.с. 39-45).

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

За змістом частини першої статті 13, частини першої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать прибудинкові території, при цьому елементами (частинами) такого об`єкту благоустрою є зелені насадження на прибудинковій території.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою територію населеного пункту прилеглу до цих об`єктів; утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об`єкти благоустрою (їх частини); відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Відповідно до частини п`ятої статті 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону.

Частиною четвертою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу.

Факт падіння з дерева частини стовбура із гілкою на належний позивачу автомобіль та завдання в зв`язку із цим транспортному засобу механічних пошкоджень не заперечується відповідачем та підтверджується наданими позивачем фото та відеоматеріалами на DVD-диску з місця події поруч із будинком АДРЕСА_1 і листом Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП НП України від 10 листопада 2021 року № 41046/41/11/10/02-2021 (а.с. 51, 90), а розмір заподіяної майнової шкоди стверджується звітом експертного автотоварознавчого дослідження № 1824 від 19 жовтня 2021 року, складеним суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 (а.с. 14-38).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Отже, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Судовим розглядом установлено, що на виконання рішення Київської міської ради від 9 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» з 1 травня 2015 року приступило до виконання власними силами послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій будинків, які увійшли до житлового фонду переданого до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, в тому числі будинку АДРЕСА_1 .

У багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 всі приміщення перебувають у приватній власності.

Оскільки співвласники вказаного будинку не визначились із формою управління будинком, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» продовжує надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з визначеною структурою, переліком та вартістю у відповідності до вимог частин четвертою, п`ятою статті 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та пункту 3-1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до визначення співвласниками форми управління будинком, створення ОСББ чи вибору управителя та укладення з ним договору на послуги з управління будинком.

Межі відповідної земельної ділянки, на якій розташований будинок АДРЕСА_1 та його прибудинкова територія не визначалися. Відповідна містобудівна та землевпорядна документація в межах відповідної земельної ділянки, на якій розташований вказаний багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі і споруди, та яка необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку і забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників та наймачів квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку, не виготовлялася.

Земельна ділянка, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 і належні до нього будівлі і споруди, та яка необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку у володіння, користування чи балансовий облік, в тому числі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», не передавалася.

Однак, зважаючи на рішення Київської міської ради від 27 травня 2010 року № 862/4300 «Про затвердження схем прибирання прибудинкових територій», розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 14 березня 2011 року № 206 «Про утримання та обслуговування будинків та прибудинкових територій», яким було доручено керівникам підприємств житлового господарства Голосіївського району м. Києва, що утримують та обслуговують житлові будинки комунальної власності, зокрема, забезпечити належне утримання прибудинкових територій згідно схем прибирання, затверджених рішенням Голосіївської районної в м. Києві ради від 27 травня 2010 року № 38/17 «Про затвердження схем прибирання прибудинкової території будинків комунальної власності району».

Із 2020 року схеми прибирання прибудинкової території затверджені рішенням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 27 січня 2020 року № 49, які використовує КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» для надання послуги з прибирання прибудинкової території.

Наведене випливає з листа за підписом першого заступника голови Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації О. Коломійця від 12 жовтня 2021 року № 100-15266 (а.с. 46-49).

Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень за адресою: м. Київ, вул. Саксаганськогобіля будинку № 103.

Таким чином, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» є відповідальною особою за стан зелених насаджень по вул. Саксаганського, 103 у м. Києві.

При цьому, як правильно встановлено судом, об`єднання співвласників у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 не створювалось, будь-яких рішень щодо форми управління будинком не приймалось, а відтак договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені підприємством із споживачами до введення в дію норм Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що після 1 липня 2015 року послуги з утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 продовжувало надавати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», а тому відповідальність за належне утримання дерев за цієї адресою покладенана нього.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 даного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Пунктом 6.2. Правил передбачено, що балансоутримувачі об`єкта зобов`язані утримувати в належному санітарно-технічному стані об`єкт благоустрою (виконання заходів, затверджених місцевими органами самоврядування); брати участь у роботі комісій з обстеження зелених насаджень з метою їх знесення.

Згідно з розділом 12 Правил з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

За пунктом 9.1.10 Правил для нормального росту й правильного розвитку дерев здійснюють догляд за кроною протягом усього життя рослин. Обрізають дерева навесні до розпукування бруньок або восени після опадання листя. У дерев видаляють порослеві пагони, які утворюються біля кореневої шийки, а також на стовбурах в міру її появи. Сухі гілки обрізують у міру їх виявлення впродовж року.

Відповідно до пункту 9.1.11 Правил під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева (дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебувають у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі). Аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди, або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

У відповідності до пункту 9.1.11.2 Правил, санітарне обрізання крони виконують, щоб позбутися старих, хворих, сухих і пошкоджених гілок, а також гілок, спрямованих всередину крони або зближених одна з одною. Обрізанню підлягають також пагони, що відходять від центрального стовбура вгору під гострим кутом, щоб уникнути їхнього обламування. Санітарне обрізання потрібно проводити щороку протягом вегетаційного періоду.

Окрім того, відповідно до пункту 2 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року № 1045 (далі - Порядок), видалення зелених насаджень здійснюється у разі знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, а також самосійних і порослевих дерев з діаметром кореневої шийки не більш як 5 сантиметрів.

Згідно із пунктом 8 вказаного Порядку у процесі ліквідації наслідків стихійного лиха, аварійної та надзвичайної ситуації, а також у разі, коли стан зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян чи майну громадян та/або юридичних осіб, видалення зелених насаджень здійснюється негайно з подальшим оформленням акта відповідно до пункту 4 цього Порядку.

Таким чином, наведені вище норми закону та підзаконних правових актів чітко визначають порядок визначення стану зелених насаджень, проведення періодичних оглядів, санітарне видалення насаджень на об`єктах благоустрою населених пунктів, зокрема, прибудинкових територіях, балансоутримувачем цих об`єктів.

Як свідчать матеріали справи, саме за листом-зверненням КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» від 3 червня 2020 року № 431-1815 останнє обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню, за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 103, було проведено комісією Управління міської станції захисту зелених насаджень КО «Київзеленбуд»13 липня 2020 року, про що складено відповідний акт № 423-А (а.с. 84-87).

Утім, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідні огляди за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 103, проводились у подальшому після липня 2020 року до жовтня 2021 року, тобто до часу падіння з дерева частини стовбура із гілкою на належний позивачу автомобіль та завдання транспортному засобу механічних пошкоджень.

Отже, відповідачем як балансоутримувачем зазначеного вище будинку та прибудинкової території, на якій знаходяться зелені насадження, не доведено той факт, що за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 103, де сталося падіння з частини стовбура дерева із гілкою на припаркований автомобіль позивача, було забезпечено належний стан та догляд за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, тому відповідач повинен нести обов`язок щодо відшкодувати заподіяної матеріальної шкоди внаслідок своєї бездіяльності.

Також, відповідачем не доведено, що шкода, заподіяна майну позивача, була завдана не з його вини, що б виключало його звільнення від її відшкодування, а причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженням належного позивачу автомобіля та бездіяльністю КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», як балансоутримувача об`єкту зелених насаджень, встановлено судом першої інстанції на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів.

Судовим розглядом та працівниками патрульної поліції на місці події не встановлено порушення третьою особою - ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України під час паркування ушкодженого автомобіля марки «Audi A4» державний номер НОМЕР_1 .

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягуються особи, винні у неналежному утриманні об`єктів благоустрою.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У пункті 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач (статті 13, 43, 49, 175 ЦПК України).

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції, встановивши причинний зв`язок між бездіяльністю КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та наслідками такої бездіяльності у вигляді того, що зелене насадження у вигляді дерева як об`єкта благоустрою на прибудинковій території по АДРЕСА_1 не було належним чином доглянуте, що призвело до падіння частини йогостовбура із гілкою на належний ОСОБА_1 автомобіль та завдання в зв`язку із цим транспортному засобу механічних пошкоджень, що свідчить про заподіяння КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» як балансоутримувачем зазначеного будинку (прибудинкової території) та виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в Голосіївському районі м. Києва позивачу майнової шкоди, дійшов до правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, а саме вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з одночасним зменшенням розміру такого відшкодування на суму 20 % ПДВ, що становить 12 698,13 грн, тобто 50 792,53 грн.

В оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів констатує, що матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків та вимог законодавства з утримання зелених насаджень, що призвело до падіння частини дерева на належний позивачу автомобіль, факт спричинення збитків позивачу падінням стовбура з гілкою не спростовано, розмір майнової шкоди підтверджено відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України, тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених статтями 22, 1166 ЦК України для часткового задоволення позову є обґрунтованими, адже встановленою є винна протиправна бездіяльність КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», яка спричинила майнову шкоду ОСОБА_1 , розмір якої підтверджено належними і допустимими доказами у справі.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», § 58).

У контексті вказаної практики колегія суддів вважає вищенаведене обґрунтування цієї постанови достатнім, а висновки суду першої інстанції по суті спору визнає більш логічно обґрунтованими та послідовними, аніж аргументи апеляційної скарги сторони відповідача.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, то розподіл судових витрат у вигляді сплаченого відповідачем судового збору відповідно до вимог статей 141, 382 ЦПК України не проводиться.

Зважаючи на положення частини третьої статті 389 ЦПК України, судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва»залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

М.В. Мережко

С.І. Савченко