Справа № 932/3833/23
Провадження № 2/932/1117/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Рошошка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКІ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

21.04.2023 року позивач ТОВ «ЛАКІ КРЕДИТ» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23 лютого 2022 року між кредитодавцем ТОВ «ЛАКІ КРЕДИТ» та відповідачем укладено кредитний договір № 183 про надання кредитором позичальникові кредит у сумі 20 000,00 грн., на строк 12 місяців, за умовами якого процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від її періоду встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) - 25,00% за день (9125,00% річних) від початкової суми кредиту (загального розміру) та за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 4 % в місяць (48%) річних від початкової суми кредиту. Згідно умов договору відповідач був зобов`язаний сплатити несплачений залишок кредиту та прострочені проценти за користування коштами. Відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 27 423 грн. 33 коп. Згідно з ч.1 ст.1049 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику. В зав`язку з вищевикладеним позивач у відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, ст. 572 ЦК України просить стягнути з відповідача заборгованість та звернути стягнення на предмет застави.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. була визначена для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді від 27.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій до суду заяві просив позов задовольнити в повному обсязі та розглянути справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, яка знаходиться в матеріалах справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 23.07.2022 між ТОВ «ЛАКІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 183, відповідно до умов якого позивач надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити кошти за користування кредитом та виконати інші обов`язки. Сума кредиту складає 20 000,00 грн. Даний договір укладений на строк 36 місяців, з кінцевим терміном повернення 23.02.2023. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором. За умовами договору процентна ставка за користування коштами кредиту становить: за перший день користування кредитом -25,00% за день (9 125% річних) від початкової суми кредиту; за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 4 % в місяць (48% річних) від початкової суми кредиту.

Відповідно до п.п.5 п. 4.1 даного договору кредитор має право вимагати повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав та сплати процентів, у разі: затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць та невиконання та/або неналежне виконання умов договору застави транспортного засобу передбаченого пп.1.9.1. п.1.9 договору. В даному випадку позичальник повинен здійснити дострокове повернення та процентів протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитора повідомлення про таку вимогу.

Згідно п.п.4 пункту 4.4 договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені та інші платежі передбачені Договором.

Пунктом 6.3 договору передбачено відповідальність сторін за несвоєчасну сплату відповідного платежу, що зазначений в графіку платежів. Позичальник сплачує неустойку у вигляді штрафу, в залежності від терміну прострочення.

Крім цього, належне виконання позичальником зобов`язань за вказаним вище договором забезпечується заставою транспортного засобу, про що 23.02.2022 між ТОВ «ЛАКІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу, за умовами якого предметом застави є рухоме майно транспортний засіб марки «Daewoo», модель «Lanos», загальний легковий, об`єм двигуна 1 498, колір зелений, 1999 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , номер державної реєстрації № НОМЕР_2 .

Згідно п. 5.1 даного договору застави заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета застави у разі невиконання/неналежного виконання основного зобов`язання, у разі невиконання заставодавцем вимоги заставодержателя щодо дострокового виконання основного зобов`язання. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В.

Встановлено, що взяті на себе за договором зобов`язання позивач перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит по кредитному договору № 183 від 23.02.2022 в сумі 15 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №811 від 23.02.2022 року.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків за період 01.02.2022 по 03.03.2023 між ТОВ «ЛАКІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 за кредитним договором № 183 від 23.02.2022, кінцеве сальдо дебету за період за даними ТОВ «ЛАКІ КРЕДИТ» становить 27 423,33 грн.

ТОВ «ЛАКІ КРЕДИТ» на адресу відповідача направлялася вимога за кредитним договором та повідомлення про звернення стягнення на предмет застави №ЛК-081 від 09.03.2023, яким повідомлено відповідача проте, що він зобов`язаний сплатити непогашену поточну заборгованість за кредитним договором на загальну суму 27 423,33 грн. протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем такої вимоги. Також повідомлено відповідача про початок звернення судового стягнення на предмет застави за вказаним договором - автомобіль марки «Daewoo», модель «Lanos», загальний легковий, об`єм двигуна 1 498, колір зелений, 1999 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , номер державної реєстрації № НОМЕР_2 сума з продажу якого буде використана для погашення простроченої заборгованості.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 23.02.2022 №78296942 відносно об`єкту обтяження автомобіль марки «Daewoo», модель «Lanos», загальний легковий, об`єм двигуна 1 498, колір зелений, 1999 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , номер державної реєстрації № НОМЕР_2 існує приватне обтяження на підставі кредитного договору №183 від 23.02.2022, видавник: ТОВ «ЛАКІ КРЕДИТ», ОСОБА_1 та договору застави транспортного засобу, серія та номер № НОМЕР_3 виданий 23.02.2022 , боржник ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина першастатті 1055 ЦК України) .

Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610ЦКУкраїни порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 1050 ЦПК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча вимога або вимога, яка може виникнути в майбутньому, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог, та/або про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується заставою.

Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. (ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 2 ст. 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.

Якщо публічні торги оголошено такими, що не відбулися, предмет застави може бути за згодою заставодержателя та заставодавця переданий у власність заставодержателя за початковою ціною, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 592 ЦК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави: 1) у разі порушення заставодавцем правил про наступну заставу; 2) у разі порушення заставодавцем правил про розпоряджання предметом застави; 3) в інших випадках, встановлених законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, а також в інших випадках, встановлених законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на вищевикладене, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, що призвело до виникнення у нього перед позивачем заборгованості, а відповідачем на спростування цього жодних заперечень та доказів не надано, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог та вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість на користь позивача в сумі 27 423,33 грн. та звернути стягнення на предмет застави (забезпечувального обтяження), а саме транспортний засіб, марки «Daewoo», модель «Lanos», загальний легковий, об`єм двигуна 1 498, колір зелений, 1999 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , номер державної реєстрації № НОМЕР_2 , шляхом реалізації його на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору в розмірі 5368,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 207, 525, 526, 527, 530, 590, 599, 610-612, 625, 626,628,629, 639,1046-1050,1054,1055ЦК України, Законом України «Про заставу», ст. ст. 4,12,13,19,76-81,89, 141,223,247, 263-265,280-282ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКІ КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКІ КРЕДИТ", , прострочену заборгованість за кредитним договором №183 від 23.02.2022 у розмірі 27 423,33 грн. (двадцять сім тисяч чотириста двадцять три гривні тридцять три копійки).

Звернути стягнення на предмет застави, а саме транспортний засіб марки «Daewoo», модель «Lanos», загальний легковий, об`єм двигуна 1 498, колір зелений, 1999 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , номер державної реєстрації № НОМЕР_2 , шляхом реалізації його на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАКІ КРЕДИТ", судовий збір в розмірі 5368 грн. 00 коп. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень нуль копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева