КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/6040/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гнатюк Тетяни Віталіївни - представника ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, Головного управління Національної поліції у м. Києві, треті особи: Державна казначейська служба України, Дарницьке управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гнатюк Т.В. звернулась до Дарницької окружної прокуратури міста Києва, Головного управління Національної поліції у м. Києві, треті особи: Державна казначейська служба України, Дарницьке управління поліції Головного управління національної поліції у

м. Києвііз позовом про відшкодування моральної шкоди.

В зазначеному позові представник позивача просив суд стягнути солідарно з Головного управління Національної поліції у м. Києві та Київської міської прокуратури за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача моральну шкоду в сумі 250 000 грн.

05 липня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гнатюк Т.В. подала до суду позовну заяву в новій редакції, в порядку ст.49 ЦПК України.

Згідно заявлених вимог, викладених в позовній заяві в новій редакції від 05 липня 2022 року, представник позивача просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в м.Києві та Київської міської прокуратури, яка полягає у неповерненні автомобіля марки «Audi Q7», 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , власнику ОСОБА_1 , вилученого під час досудового розслідування у кримінальному проваджені №003027 від 03 квітня 2018 року, зареєстрованого Дарницьким УП ГУ НП у місті Києві;

- стягнути солідарно з Головного управління Національної поліції у м. Києві та Київської міської прокуратури за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача моральну шкоду в сумі 250 000 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року закрито провадження у справі в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності з тих підстав, що порядок оскарження бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора у кримінальному провадженні, у тому числі й щодо неповернення володільцю вилученого в межах кримінального провадження майна, встановлено п.1 ч.1 ст.303 КПК України, і відповідно підлягає розгляду за правилами Кримінального процесуального кодексу України.

В апеляційній скарзі адвоката Гнатюк Т.В. - представника ОСОБА_1 з посиланням на порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаргу обґрунтовано тим, що позивач, в порядку вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК України, звертався до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва зі скаргою про визнання бездіяльності старшого слідчого СВ Дарницького УПГУ НП в м.Києві Мишенка В., яка полягає у невирішенні питання про речовий доказ та неповерненні позивачу його майна - автомобіля марки «Аudi Q7», 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Скарга задоволена і бездіяльність слідчого визнана протиправною (ухвала слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 21.07.2022року міститься в матеріалах справи).

Проте, право позивача володіти своїм майном продовжує порушуватись, і сторона позивача поставила перед судом позовну вимогу надати правову оцінку щодо протиправності діяння заподіювачами, тобто відповідачами, в тому числі і поза рамками кримінального провадження, яке в 2019 році було закрито.

Зазначає, що згідно норм п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в м. Києві та Київської міської прокуратури, яка полягає у неповерненні автомобіля марки «Аudi Q7», 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , власнику - ОСОБА_1 , вилученого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003027 від 03.04.2018 року, зареєстрованого Дарницьким УП ГУ НП у м. Києві, були прийняті судом до розгляду під головуванням судді Хромової О.О., і після заміни складу суду, суддею Гавриловою O.D. провадження закрито, при цьому жодна із сторін питання про закриття провадження у вказаній частині перед судом не ставила.

Вважає, що прийняття процесуального рішення не може залежати від складу суду.

Відповідач ГУ НП у м.Києві подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Вказує, що враховуючи те, що предметом першої вимоги позову є визнання протиправною бездіяльності щодо неповернення вилученого автомобіля та суб`єктний склад сторін, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що спір в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності, суд першої інстанції виходив з того, що порядок оскарження бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора у кримінальному провадженні, у тому числі й щодо неповернення володільцю вилученого в межах кримінального провадження майна, встановлено п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, підлягає розгляду за правилами Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо закриття провадження про визнання протиправною бездіяльності та відшкодування моральної шкоди в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності. Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметом судового спору в даній справі, згідно уточненої позовної заяви, є визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в м.Києві та Київської міської прокуратури, яка полягає у неповерненні автомобіля марки «Audi Q7», 2008 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , власнику ОСОБА_1 , вилученого під час досудового розслідування у кримінальному проваджені №003027 від 03 квітня 2018 року, зареєстрованого Дарницьким УП ГУ НП у місті Києві, а також стягнення моральної шкоди.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно положень ст.2 КК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень свідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ст.100 КПК України, серед іншого, визначений порядок зберігання речових доказів, а також порядок та умови їх повернення володільцю.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Отже, порядок оскарження бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора у кримінальному провадженні, у тому числі й щодо неповернення володільцю вилученого в межах кримінального провадження майна, встановлено п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, і відповідно підлягає розгляду за правилами Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, враховуючи предмет першої вимоги позову - про визнання протиправною бездіяльності щодо неповернення вилученого автомобіля та суб`єктний склад сторін, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спір в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що є підставою для закриття провадження у справі в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності.

Відповідно до змісту ч.1 ст.256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги адвоката Гнатюк Т.В. - представника ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Гнатюк Тетяни Віталіївни - представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 23 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: