Провадження № 4-с/161/10/23
У Х В А Л А

10 січня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Камця Дмитра Степановича, скасування постанов про відкриття виконавчого провадження у межах виконавчих проваджень №45644287 та №45645005 та всіх дій примусового характеру,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2022 на адресу суду надійшла скарга про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження та всіх дій примусового характеру, пов`язаних, з відкриттям виконавчого провадження №45644287, №45645005. Скарга обґрунтована тим, що скаржниці не було нічого відомо про існування вказаних виконавчих проваджень. Зауважила, що державним виконавцем потрібно було винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчі листи від 15.01.2010, 14.05.2010 пред`явлені до примусового виконання з пропущенням трирічного строку (02.12.2014).

Ухвалою суду від 7 листопада 2022 року скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд у судовому засіданні.

У запереченнях від 22.11.2022 державний виконавець у задоволенні скарги просив відмовити, мотивуючи тим, що при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем було дотримано норми Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, зауважив, що скаржниця відмовилася сплачувати виконавчий збір. Розгляд справи просив здійснювати без його участі.

Скаржник, державний виконавець у судове засідання не з`явилися, хоча вчасно та належним чином були повідомленні про час, дату та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 447, 449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Оскільки постанову про відкриття виконавчих проваджень скаржниця отримала лише 31.10.2022, тобто після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а скаргу подано до суду 02.11.2022, суд вважає, що останньою 10-денний строк на звернення до суду з даною скаргою пропущено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до п. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення виконавчого листа, 14.05.2010) виконавчі листи можуть бути пред`явленні до виконання протягом трьох років.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, 02.12.2014) державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого минув, про що виносить відповідну ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист №2-412/10, виданий 14.05.2010, вступив у законну силу 26.02.2010, був пред`явлений до виконання 02.12.2014, про що державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45644287 (а.с. 15).

Виконавчий лист №2-4640/09, виданий 15.01.2010, вступив у законну силу 14.12.2009, був пред`явлений до виконання 02.12.2014, про що державним виконавцем відділу ДВС Луцького районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №45645005 (а.с. 16).

Вищезазначені виконавчі документи були повернуті стягувачу 18.06.2019 відповідно до заяв №11/06-5, №11/06-6 від 11.06.2019 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 13-14).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Доказів того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання поновлювався, не зазначено та недолучено.

Таким чином, зазначені обставини, виходячи з положень статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, 02.12.2014), були підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, суд дійшов висновку, що постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Камця Дмитра Степановича про відкриття виконавчих проваджень №45644287, №45645005 від 02.12.2014 слід скасувати.

Всі дії та заходи примусового характеру у межах виконавчих проваджень №№45644287, 45645005, які скаржниця просить скасувати, є похідним від відкриття виконавчого провадження та здійснюється безпосередньо після відкриття виконавчого провадження і випливає з нього. При цьому, визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження тягне за собою скасування заходів примусового виконання рішень, а отже наявні підстави для задоволення скарги і в цій частині.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі №2540/3203/18 було викладено правовий висновок про те, що умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

У даному випадку, яке встановлено судом і не заперечується учасниками справи, боргові зобов`язання скаржниці перед банком були врегульовані самостійно, стягнення заборгованості з боржника, у сумі яка визначена у виконавчих листах Луцького міськрайонного суду Волинської області, фактично не відбулось.

Отже, у даному випадку державним виконавцем фактично не вживалися заходи для примусового виконання рішення суду, які би мали своїм безпосереднім наслідком його виконання.

Протилежного суду недоведено та у судовому засіданні не здобуто.

Інші доводи та заперечення державного виконавця не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Камця Дмитра Степановича, скасування постанов про відкриття виконавчого провадження у межах виконавчих проваджень №45644287 та №45645005 та всіх дій примусового характеру задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Камця Дмитра Степановича про відкриття виконавчого провадження №45644287 від 02.12.2014 та всі заходи примусового характеру, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження №45644287.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Камця Дмитра Степановича про відкриття виконавчого провадження №45645005 від 02.12.2014 та всі заходи примусового характеру, пов`язані з відкриттям виконавчого провадження №45645005.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк