Провадження №2-з/521/224/23
Ухвала

07 листопада 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Бодрухіної К.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

03 листопада 2023 року представник ОСОБА_1 подав до канцелярії суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на 196/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності на підставі Договору дарування № 2362, засвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О. від 09.08.2017 року.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, представник позивача посилається на те, що на даний час стало достовірно відомо, що відповідач має намір терміново продати частину своєї квартири за яку він отримав кошти у позивача. Пропозицію про продаж 196/1000 частин квартири відповідач робив знайомим позивача, які цікавилися у нього технічним станом квартири. Також відомо, що відповідач звернувся в агенство нерухомості та до приватного ріелтора з дорученням знайти покупця на належну відповідачу частину квартири. Тому сторона позивача вважає, що існує необхідність у забезпеченні позову, оскільки не вжиття вказаних заходів може призвести до порушення прав позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову потрібно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При застосуванні відповідних заходів забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичних осіб.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірими із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що доводи, викладені представником позивача у заявіпро забезпечення позову є необґрунтованими, адже доказів на підтвердження того, що відповідач має намір терміново продати частину своєї квартири за яку він отримав кошти у позивача, доказів отримання пропозиції знайомими позивача від відповідача про продаж належної йому частини квартири, звернення відповідача до спеціалістів в сфері нерухомості з дорученням знайти покупця на квартиру тощо, матеріали заяви не містять.

Крім того, суду не надано належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, а також, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову.

Разом із цим, всупереч положень ч. 6 ст. 151 ЦПК України в заяві відсутня пропозиція щодо зустрічного забезпечення.

За таких обставин, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-151,153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на протязі п`ятнадцяти днів з дня її повного складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Ю.В. Тополева

07.11.23