ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 617/1638/21 Номер провадження 22-ц/814/3158/23Головуючий у 1-й інстанції Кравець С.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі: Бродській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент Банк» на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року Акціонерне товариства «Акцент Банк» звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18.08.2020р. ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки, після чого їй було видано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості. Оскільки відповідачка зобов`язання за договором належним чином не виконує, а тому станом на 10.09.2021р. утворилася заборгованість.

У зв`язку з наведеним, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.08.2020р. у розмірі 27 194,49 грн та судові витрати.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2023 року в позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованість за договором №б/н від 18.08.2020 року у розмірі 15900,00 грн та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1452,43 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З даним рішенням суду не погодилося АТ «Акцент Банк», подавши апеляційну скаргу, в якій просив рішення Машівського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2023 року скасувати в частині відмовлених позовних вимог, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, а також стягнути на користь АТ «Акцент Банк» судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково послався на відсутність підпису позичальника на Умовах і Правилах надання банківських послуг та Тарифах, адже як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувалася кредитом, значить ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилася з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.

Крім того, скаржник стверджує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів і вже повинен вплачувати процентну ставку.

Апелянт також посилається на те, що паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі обговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Крім того, вважає, що місцевий суд помилково послався на постанову Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 в частині відмови у стягненні процентів, оскільки в цій справі розглядався випадок, коли Тарифи Банку не було підписано боржником. Однак, апелянт стверджує, що в даному випадку до матеріалів справи додано не тільки тарифи із сайту Банку, а й паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». На підтвердження своєї позиції посилається на постанову Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Акцент Банк» частково у розмірі 15900,00 грн, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується той факт, що відповідач отримала в касі банку 19 200, 00 грн, після чого поповнила карту та зарахувала на неї всього 3 300, 00 грн (200+1000+500+200+600+800 грн), а тому слід стягнути заборгованість у розмірі 15900,00 грн станом на 30.11.2021 року, оскільки 1500,00 грн відповідачем було погашено після звернення позивача до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення відсотків, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що у справі фактично наявна лише складена працівником банку та підписана відповідачем Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку, зміст якої не свідчить про волевиявлення відповідача саме на отримання кредиту: жоден варіант кредитної картки не відмічений, рівно як і не визначений розмір кредиту (кредитний ліміт), якщо йшлося саме про кредит. В Анкеті-заяві відсутня будь-яка інформація, що фіксувала б умови і параметри кредитування. Наданий позивачем суду витяг з Умов і правил, положеннями яких обґрунтовуються пред`явлені до відповідача вимоги, із очевидністю не можуть бути тими, які мали бути надані споживачеві фінансових послуг для ознайомлення перед укладанням договору. Позивач не надав суду доказів укладання з відповідачем договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив до нього вимогу про стягнення заборгованості за відсотками.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 18.08.2020р. ОСОБА_1 підписала Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, за змістом якої дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також зазначено, що вона ознайомилася та згодна з умовами надання банківських послуг, екземпляр договору згодна отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту банку. Разом з цим зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на сайті А-Банку (а.с.5, 9-16).

Згідно з паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який підписаний відповідачем простим електронним підписом у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг, в ньому зазначено три види кредитних карток: «Універсальна», «Універсальна Gold» та «Зелена», однакова відсоткова ставка в розмірі 0, 00001% річних, різні процентні ставки поза межами пільгового періоду, різні базиси нарахування процентної ставки (а.с.8).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 10.09.2021 заборгованість відповідача за даним кредитним договором перед банком становить 27194,49 грн, з яких: 19 008,60 грн - заборгованість за кредитом; 8 185,89 грн - заборгованість за відсотками (а.с.7, зворотна сторона а.с.5).

Згідно з довідкою банку, ОСОБА_1 за договором від 18.08.2020 р. було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та 18.08.2020р. та надано картку № НОМЕР_2 , строк дії якої до березня 2027 р. (а.с.71).

За довідкою щодо лімітів клієнту ОСОБА_1 за період з 18.08.2020 р. по 10.02.2022 р. були встановлені такі кредитні ліміти: 18.08.2020 р. встановлено та збільшено у розмірі 20 000,00 грн; з 17.02.2021 р. зменшено до 19 008,6 грн, а 23.11.2021 р. зменшено до 0,00 грн (а.с.70).

У наданій банком виписці за договором за період з 18.08.2020 р. по 10.02.2022 р. відображені дата та деталі операції, а також суми, де станом на 30.11.2021 р. зафіксовано 30 659,32 грн витрат по карті (а.с.73).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія суддів погоджується із аргументацією суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджується той факт, що між сторонами фактично склалися кредитні правовідносини, адже відповідач отримала в касі банку 19 200, 00 грн, після чого поповнила карту та зарахувала на неї сумарно 3 300, 00 грн, а тому з неї на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 15900,00 грн. Однак, фактичне користування коштами не може вважатися вираженням згоди позичальника із усіма умовами кредитування, включаючи нарахування відсотків за користування кредитним коштами, про які він не був належним чином проінформованим.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції помилково послався на відсутність підпису позичальника на Умовах і Правилах надання банківських послуг та Тарифах, адже як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувалася кредитом, значить ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилася з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Із вищенаведеного вбачається, що кредитодавець має обовЗ`язок перед споживачем надати останньому інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

В матеріалах справи міститься копія паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с.8), в якому зазначені три типи кредитного продукту: «Картка «Універсальна»», «Картка «Універсальна Gold»», «Картка «Зелена». В графі «підпис споживача» зазначено: «підпис клієнта: ОСОБА_1 Підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком 18-08-2020 12:39 з номера телефону НОМЕР_3 у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг Дата, ПІБ, підпис».

Апелянт стверджує, що паспорт продукту підписано боржником ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор між сторонами погоджено - його зазначено особисто відповідачем в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яку він підписав власноруч.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно із п.6 ч.1 ст.3 вказаного вище Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 вказаного вище Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 року у справі №127/33824/19 вказав, що без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Натомість, в копії паспорту споживчого кредиту вказано, що він підписаний простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком, що вочевидь не відповідає зазначеним вище нормам Закону України «Про електронну комерцію» та практиці Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19, на яку посилається апелянт, вказав, що «суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».

Колегія суддів наголошує, що враховуючи наведене вище, посилання апелянта на вказану позицію Верховного Суду не є доречним, адже обставини цієї справи не є тотожними справі №524/5556/19. В тій справі судом було встановлено, що договір про надання фінансового кредиту був підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, однак в цій справі такі обставини не вбачаються. Відповідно, колегія суддів даний аргумент апелянта відхиляє.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо того, що місцевий суд помилково послався на постанову Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 в частині відмови у стягненні процентів, оскільки в цій справі розглядався випадок, коли Тарифи Банку не було підписано боржником, однак в даному випадку до матеріалів справи додано не тільки тарифи із сайту Банку, а й паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», виходячи з того, що, як було вище зазначено, даний паспорт споживчого кредиту не був підписаний споживачем належним чином. Крім того, зміст та призначення даного документа має інформативний характер та не свідчить про досягнення згоди з вказаних у ньому умов між сторонами. А тому даний паспорт не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між АТ «Акцент Банк» та ОСОБА_1 .

Із Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, підписаної ОСОБА_1 не вбачається, що сторони погодили ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної позовної вимоги та вірно послався на постанову Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Крім того, у вказаній постанові зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав суду доказів укладення з відповідачем договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив до нього вимогу про стягнення заборгованості за відсотками.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Тому, наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 12 травня 2023 року.

Головуючий суддя : ____________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С.А. Гальонкін _________________ О.Ю. Кузнєцова