КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 357/1205/23

18 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Ярмоли О.Я., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права власності у спільному майні,-

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки та припинення права власності у спільному майні.

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що з 28.07.2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням суду від 01 червня 2022 року шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу сторонами було набуте майно, зокрема, 11 червня 2020 року було придбано автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я відповідача. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року по справі № 357/5507/22 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя були задоволені, та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 . На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, та звернувшись до сервісного центру з метою реєстрації своєї частки на вказаний автомобіль, позивачу повідомили, що необхідна присутність іншого співвласника з документами на транспортний засіб і наявність самого автомобіля. Однак, відповідач ухиляється від вказаних реєстраційних дій та не надає автомобіль, який весь час знаходиться у її користуванні. Оскільки ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду, позивач звернувся до Білоцерківського районного управління поліції із відповідною заявою, однак жодних дій вчинено не було, та позивач позбавлений можливості зареєструвати свою частку на автомобіль і користуватися ним. Сторони в добровільному порядку не можуть досягнути згоди щодо сплати вартості частки автомобіля, а тому на підставі ст. 364 ЦК України позивач звертається до суду з вказаним позовомта просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки у праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частки автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 320 500,00 грн.

- право ОСОБА_2 на частку у праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частини автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , припинити з дня отримання ОСОБА_2 грошової компенсації, та визнати з цієї дати за ОСОБА_1 право власності на весь автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини у праві спільної часткової власності автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», 2017 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , легковий седан-В, д.н.з. НОМЕР_1 , в розмірі 320 500,00 грн.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», 2017 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , легковий седан - В, д.н.з. НОМЕР_1 , визнавши право власності на весь автомобіль за ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в сумі 3 205,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що докази, подані позивачем, жодним чином не підтвердили, що спірний автомобіль знаходиться у її володінні і користуванні. При цьому, вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги докази, які отримані нею уже після закриття підготовчого засідання, а саме довідку Білоцерківського районного управління поліції, яка підтверджує, що на час розподілу спірного автомобіля, він знаходився в користуванні позивача.

Вважає, що суд безпідставно застосував ст. 358 ЦК України без належних і допустимих доказів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили залишити її без задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена, шляхом направлення судової повістки на її електронну адресу, зазначену у заяві. Враховуючи ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала можливим розглянути апеляційну скаргу у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.10.2022 року по справі № 357/5507/23 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», 2017 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_1 , легковий седан - В (а.с. 6-8). Рішення суду набрало законної сили 07 листопада 2022 року.

На виконання вказаного рішення суду було видано 27.12.2022 року виконавчий лист, який відділом ДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) повернуто стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із тим, що рішенням суду не передбачено заходів примусового виконання рішення суду, що підтверджується повідомленням старшого державного виконавця Пігулевської К.М. від 13.01.2023 року. (а.с. 10)

Встановлено, що в січні 2023 року ОСОБА_2 звертався до відділу поліції із заявою про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України (невиконання рішення суду) та подання у розшук автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», 2017 року випуску (а.с. 11)

Станом на 29.06.2023 року, автомобіль «TOYOTA CAMRY», 2017 року випуску, об`єм двигуна 2494 см.куб., зареєстрований за ОСОБА_1 з 11 червня 2020 року та перебуває під арештом по судовій справі (а.с. 59).

З метою визначення вартості автомобіля позивач звернувся до судового експерта Петрушанко В.Ф., який визначив ринкову вартість автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 - 641 450,00 грн. при курсі НБУ 36,56грн. за долар США, а також зазначив, що більш точне встановлення вартості авто можливе при проведенні експертизи після надання автотранспорту для огляду (а.с. 16).

Отже, вартість 1/2 частки автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 становить 320500,00 грн.

Вартість спільного майна сторона відповідача не заперечила.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виділ належного позивачу 1/2 частини спірного автомобіля є неможливим, позивач позбавлений можливості як зареєструвати право власності на свою частку даного ТЗ, так і позбавлений права користуватися спірним автомобілем. Відповідач не надала доказів, що автомобіль, право власності на який зареєстровано повністю на неї, вибув з її володіння та користування. Відповідач не надала автомобіль для виконання рішення суду про поділ майна подружжя для реєстрації частки на автомобіль за позивачем, відповідач не сплатила матеріальної компенсації позивачу за володіння та користування належною останньому частиною автомобіля.

Такі висновки суду ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Згідно статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 358 ЦК України встановлено що, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.

Встановивши, що виділ належного позивачу 1/2 частини спірного автомобіля є неможливим, позивач позбавлений можливості як зареєструвати право власності на свою частку даного ТЗ, так і позбавлений права користуватися спірним автомобілем; відповідач не надала доказів, що автомобіль, право власності на який зареєстровано повністю на неї, вибув з її володіння та користування; відповідач не надала автомобіль для виконання рішення суду про поділ майна подружжя для реєстрації частки на автомобіль за позивачем, відповідач не сплатила матеріальної компенсації позивачу за володіння та користування належною останньому частиною автомобіля, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль знаходиться у користуванні позивача, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами, а лише гуртуються на твердженнях відповідача.

Відтак, доводи апеляційної скарги не свідчать про помилковість висновків суду щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанову.

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2023 року.

Головуючий: Судді: