Провадження № 2-о/750/189/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Маринченко О.А.,

секретар судового засідання - Шилова Ж.О.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи Федоренка О.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про встановлення особи та факту проживання на території України,

заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області,

в с т а н о в и в :

11 вересня 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити:

1) що вона відповідно до:

- заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну, поданої ОСОБА_1 до УДМС України в Чернігівській області від 31 жовтня 2013 року за № 120;

- заяви-анкети ОСОБА_1 № 9252524 від 30 червня 2023 до Чернігівського відділу УДМС у Чернігівській області для внесення інформації до Єдиного демографічного реєстру у зв?язку з оформленням паспорта громадянина України;

- довідки Вознесенської гімназії Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 27 грудня 2022 року № 51;

- посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 , виданого 11 серпня 1995 року Чернігівською обласною Радою народних депутатів на ім?я ОСОБА_4 ;

- свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 17 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, - є фізичною особою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Чернігова Чернігівської області, Україна.

2) факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Чернігова Чернігівської області, Україна, у неповнолітньому віці на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року, а також на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 1636-ХІ 13 листопада 1991 року постійно проживала в Україні.

Обґрунтовано заяву тим, що заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Чернігові, її батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Заявник з моменту народження до серпня 2000 року постійно проживала на території України в м. Чернігові та Чернігівському районі. З 13 березня 1986 року до 26 грудня 1991 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з громадянства України не виходила. У серпні 2000 року заявник разом з матір?ю виїхали до російської федерації, де заявник у неповнолітньому віці отримала паспорт громадянина російської федерації. У липні 2010 року заявник повернулася в Україну та зареєструвала шлюб з громадянином України ОСОБА_7 , у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_8 ». Після укладення шлюбу заявник почала проживати з чоловіком за його зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2 . У грудні 2013 року заявник народила ОСОБА_9 . У грудні 2022 року її дочка пройшла реєстрацію як громадянка України. 31 жовтня 2013 року заявник звернулась до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, як громадянка російської федерації, однак 18 грудня 2013 року отримала відмову, оскільки вона є громадянкою України. З початком збройної агресії російської федерації проти України у 2014 році, а також враховуючи народження дитини та подальший її догляд, заявник прийняла рішення про неможливість подальшого в?їзду на територію російської федерації. Вказані обставини унеможливили звернення заявника з заявами з питань громадянства до дипломатичного представництва чи консульської установи України в російській федерації. Заявник не має можливості подати до Державної міграційної служби документи, визначені в підпункті в) пункту 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, оскільки вони у заявника відсутні, а отримати їх на даний час неможливо, у зв?язку з відсутністю документів, що підтверджують особу заявника, значним проміжком часу, що минув з 1991 року, частою зміною місця проживання в дитинстві, смертю дідусів та бабусь, батька, розлучення батьків заявника в її дитинстві, втратою соціальних зв?язків з родичами та матір?ю. Разом з тим, заявник не отримувала в Україні жодного документа, який посвідчує її особу. Єдиний документ, який до теперішнього часу зберігся - посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи від 11 серпня 1995 року, однак воно було чинним до набуття заявником повноліття. Вказані обставини унеможливлюють звернення заявника до Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області із заявами з питань громадянства, що в свою чергу унеможливлює отримання заявником паспорта громадянина України. 29 березня 2023 року заявнику було відмовлено у встановленні належності до громадянства України, у зв?язку з відсутностю документа, що посвідчує особу. Крім того, законодавством України з питань громадянства не передбачена процедура встановлення особи під час оформлення документів для встановлення належності до громадянства України. Також, 09 серпня 2023 року заявник отримала відповідь Чернігівського відділу УДМС України в Чернігівській області, що її особу не було встановлено та не виявилось можливим підтвердити її належність до громадянства України. Єдиною можливістю подати один з документів, передбачених підпунктом в) пункту 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень є отримання судового рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, у зв`язку з чим заявник звернулася до суду з даною заявою.

Представник заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області з використанням засобів поштового зв`язку подав пояснення, в яких вказав, що при розгляді вказаної заяви покладаються на розсуд суду. Зокрема, зазначив, що 31 жовтня 2013 року заявник звернулася до Деснянського відділу у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну згідно пункту 3 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки вона народилася до 24 серпня 1991 року на території України. Під час проведення перевірок за заявою УДМС України в Чернігівській області було встановлено, що місце проживання заявника в неповнолітньому віці разом з батьками в період із 13 березня 1986 року до 26 грудня 1991 року було зареєстроване на території України в м. Чернігові. Враховуючи документальне підтвердження реєстрації місця проживання заявника станом на 24 серпня 1991 року в Україні та відсутність відомостей щодо її виходу з громадянства України, УДМС України в Чернігівській області рішенням від 18 грудня 2013 року відмовило заявнику в наданні дозволу на імміграцію в Україну. 09 березня 2023 року заявник звернулася до УДМС у Чернігівській області із заявою, в якій просила надати інформацію стосовно її належності до громадянства України. За результатами розгляду зазначеної заяви УДМС України в Чернігівській області листом від 29 березня 2023 року повідомило заявника про необхідність здійснення процедури встановлення належності до громадянства України та надало роз?яснення щодо передбаченого законодавством порядку встановлення належності до громадянства України та порядку набуття громадянства України за територіальним походженням. 30 червня 2023 року заявник звернулася до Чернігівського відділу УДМС у Чернігівській області для оформлення паспорта громадянина України, на підставі чого було сформовано заяву-анкету для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру. За результатами перевірок стосовно заявника їй було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України, оскільки не вдалося у встановленому законодавством порядку підтвердити її належність до громадянства України та встановити особу заявника, і рекомендовано звернутися до суду для встановлення особи та фактів її постійного проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року. Заявник не зверталася до УДМС України в Чернігівській області та його територіального підрозділу з переліком документів, необхідних для встановлення належності до громадянства України. Разом з тим, рішення суду про встановлення факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року є документом, який може бути поданий для встановлення належності до громадянства України особою, яка станом на зазначені дати проживала разом із батьками в Україні. Під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред?являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів. Водночас законодавством України з питань громадянства не передбачена процедура встановлення особи під час оформлення документів для встановлення належності до громадянства України у разі відсутності документа, що підтверджує особу.

У судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області у судовому засіданні при розгляді заяви поклався на розсуд суду.

Заслухавши доводи заявника, її представника, представника заінтересованої особи, допитавши свідка ОСОБА_7 , та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Чернігів, Чернігівська область, Україна, її батьками записані: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 22 березня 2000 року (а.с. 14, 20).

У період із 13 березня 1986 року до 26 грудня 1991 року місце проживання заявника було зареєстроване на території України за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія висновку про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 від 18 грудня 2013 року № 74.01/05-14111 (а.с. 23-24).

До 16 серпня 2000 року заявник проживала на території України в м. Чернігові та селі Вознесенське (колишнє - с. Ульянівка) Чернігівського р-ну Чернігівської області

Заявник надала копії щоденників та табель успішності про навчання в середній школі № 2 м. Чернігова (а.с. 35, 38), № 22 м. Чернігова (а.с. 37) та школі мистецтв м. Чернігова (а.с. 34, 36).

01 вересня 1998 року ОСОБА_4 зараховано до 7 класу, що підтверджується копією Витягу з наказу № 41 по Ульянівській неповній середній школі, наданого Вознесенською гімназією Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с. 41).

Наказом № 26 по Ульянівській неповній середній школі від 16 серпня 2000 року «Про відрахування з числа учнів школи» ОСОБА_4 , ученицю 9 класу, відраховано з числа учнів школи, у зв`язку зі зміною місця проживання - переїздом батьків до м. Пушкіно Московської області російської федерації та видано особову справу, про що свідчить інформація надана Вознесенською гімназією Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (а.с. 42).

У судовому засіданні заявник зазначила, що у серпні 2000 року разом з матір?ю виїхала до російської федерації, де у неповнолітньому віці отримала паспорт громадянина російської федерації, а у липні 2010 року повернулася в Україну.

17 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , про що складено відповідний актовий запис № 906. Після реєстрації шлюбу заявник змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с. 21).

Від вказаного шлюбу заявник та ОСОБА_7 мають дочку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 46).

31 жовтня 2013 року заявник як громадянка російської федерації звернулася до Деснянського РВ у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 3 частини третьої статті 4 Закону України «Про Імміграцію», оскільки вона народилася до 24 серпня 1991 року на території України. У вказаній заяві наявна фотокартка заявника (а.с. 15).

18 грудня 2013 року першим заступником начальника УДМС України в Чернігівській області Рудницьким В.О. було затверджено висновок про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянці російської федерації ОСОБА_1 згідно з пунктом 6 частини першої статті 10 Закону України «Про імміграцію».

З вказаного висновку слідує, що під час проведення перевірок було встановлено, що ОСОБА_3 в період з 13 березня 1986 року до 26 грудня 1991 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Інформацією щодо виходу з громадянства України ОСОБА_3 УДМС України в Чернігівській області не володіє. ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» є громадянкою України (а.с. 23-24).

Рішенням № 74.01/05-14112 від 18 грудня 2013 року громадянці російської федерації ОСОБА_1 , уродженці України, м. Чернігів, паспорт НОМЕР_4 , виданий 01 липня 2011 року, код підрозділу 500-085, відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 6 частини першої статті 10 Закону України «Про імміграцію» (а.с. 25).

09 березня 2023 року заявник звернулася до УДМС України в Чернігівській області із заявою, в якій просила надати інформацію стосовно її належності до громадянства України. Також, зазначила, що вона з народження по 1990 рік разом з батьками була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . У 1990 році батьки розлучилися, батько залишився зареєстрований за цією адресою, а заявник з матір`ю була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . 17 липня 2010 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с. 28).

За результатами розгляду зазначеної заяви УДМС України у Чернігівській області листом від 29 березня 2023 року повідомило заявника про необхідність здійснення процедури встановлення належності до громадянства України. Також, вказало, що оскільки заявник є громадянкою російської федерації та народилася на території України до 24 серпня 1991 року, законодавством передбачено порядок встановлення належності до громадянства України та порядок набуття громадянства України за територіальним походженням. Зазначило, що під час подання заяви пред`являється, зокрема, документ, що підтверджує особу. У разі відсутності цього документа рекомендувало звернутися до суду для встановлення особи (а.с. 29-31).

30 червня 2023 року заявник звернулася до Чернігівського відділу УДМС у Чернігівській області із заявою-анкетою № 9252524 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України (а.с. 61).

З метою ідентифікації та визначення належності заявника до громадянства України Чернігівським відділом УДМС у Чернігівській області були проведені перевірки, передбачені вимогами Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302. У результаті зазначених перевірок особу заявника не було встановлено та не виявилось можливим підтвердити належність до громадянства України. Заявнику рекомендовано звернутися до суду для встановлення особи, а також про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Тільки після встановлення належності до громадянства України заявник зможе отримати паспорт громадянина України. 09 серпня 2023 року Чернігівським відділом УДМС у Чернігівській області відповідно до п. 100, п.п. 1, 5, 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, прийнято рішення про відмову в оформленні заявнику паспорта громадянина України, про що заявника повідомлено листом від 09 серпня 2023 року (а.с. 60).

Довідкою № 51 від 27 грудня 2022 року, виданою Вознесенською гімназією Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області посвідчується факт того, що особою зображеною на фотокартці цієї довідки є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка дійсно навчалась в Улянівській неповній середній школі Чернігівського району Чернігівської області з 01 вересня 1998 року до 16 серпня 2000 року та проживала разом з матір?ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_3 . Анкетні дані ОСОБА_4 під час зарахування до навчального закладу були встановлені на підставі свідоцтва про народження, заяви матері та її паспортних даних. Вибула з навчального закладу у зв?язку зі зміною місця проживання (переїздом сім?ї до м. Пушкіно Московської області російської федерації) (а.с. 43).

За даними Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 09 серпня 2023 року № 7410/597 ОСОБА_3 зареєстрованою/знятою з реєстрації місця проживання не значиться (а.с. 90).

На даний час заявник проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , який є чоловіком заявника, суду підтвердив особу заявника та повідомив, що заявника знає з дитинства, вона проживала в м. Чернігові та с. Вознесенське Чернігівського району. Вони з дитинства спілкувалися, пізніше закохалися, одружилися.

Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України».

Згідно з підпунктом а) пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-комунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина (частина перша статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено, що ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів;

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302).

Відповідно до пунктів 38-40 Порядку № 302 після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися). До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС. Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302).

Зокрема, згідно з пунктом 43 Порядку № 302 у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Мін`юсту, територіальних органів Національної поліції, ДПС, навчальних закладів, військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. У разі відсутності документів з фотокарткою/відцифрованим образом обличчя особи, отриманих з державних, єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи шляхом опитування свідків, які були зазначені заявником. Свідками можуть бути дієздатні один із членів сім`ї особи (у тому числі колишня дружина/чоловік), близька особа або сусід, які досягли 14-річного віку та мають документи, що посвідчують особу, які підлягають обов`язковому пред`явленню. Для підтвердження того, що особа є членом сім`ї або близькою особою, подаються документи, що посвідчують відповідні факти (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження, рішення суду та інші документи). У разі відсутності зазначених документів такі відомості перевіряються за наявними даними державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій. Для підтвердження зареєстрованого місця проживання сусіди особи подають довідку про реєстрацію місця проживання, видану органом реєстрації в установленому законодавством порядку, або витяг з реєстру територіальної громади, а в разі їх відсутності такі відомості перевіряються за наявними даними відомчої інформаційної системи ДМС або за відомостями, внесеними до документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документа, що посвідчує особу та підтверджує спеціальний статус. За результатами опитування свідків складається акт встановлення особи за формою, визначеною МВС. У разі встановлення працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС факту невідповідності відомостей, що містяться в документах, поданих заявником та/або свідками, відомостям, що містяться в наявних обліках ДМС, інших державних та єдиних реєстрах, інших інформаційних базах, що перебувають у власності держави, процедура встановлення особи не проводиться. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Таким чином, згідно з вимогами вказаного вище законодавства України, у разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19 жовтня 2022 року в справі № 511/409/20, від 02 вересня 2020 року в справі № 366/474/19, від 16 листопада 2022 року в справі № 755/16248/18.

Також, статтею 1 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про громадянство України» законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах : єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Згідно з пунктом 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту; в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України. Оформлення належності до громадянства України стосується осіб, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та дітей таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття. Перевірка належності до громадянства України стосується осіб, які перебувають за кордоном і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України.

Відповідно до пункту 10 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; - копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Якщо документи про встановлення належності до громадянства України подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року була неповнолітньою та проживала в Україні не з батьками (одним із них), а з іншим законним представником, подається також копія документа про встановлення опіки чи піклування.

Згідно з абзацом 6 пункту 5 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред`являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії відповідних документів.

Частиною першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.

Предметом розгляду у даній справі є питання щодо встановлення особи заявника та встановлення факту її постійного проживання на території України за станом на 24 серпня та 13 листопада 1991 року.

Враховуючи викладене та те, що в судовому засіданні було встановлено особу заявника і матеріалами справи підтверджується, що заявник у неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року постійно проживала на території України, а також те, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення та породжує юридичні наслідки, а тому суд знаходить підстави для задоволення заяви.

Керуючись статтями 258, 259, 273, 293, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_3 про встановлення особи та факту проживання на території України - задовольнити.

Встановити особу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернігова Чернігівської області, Україна, відповідно до:

- фотозображення, що міститься у заяві ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну від 31 жовтня 2013 року № 120, поданої до УДМС України в Чернігівській області;

- фотозображення, що міститься у заяві-анкеті № 9252524 від 30 червня 2023 року для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України, поданою ОСОБА_1 до Чернігівського відділу УДМС у Чернігівській області;

- фотозображення, що міститься у довідці Вознесенської гімназії Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 27 грудня 2022 року № 51.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.10.2023.

Суддя О.А. Маринченко