ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Буйновій О.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави 26 липня 2023 року (ухвалене суддею Блажко І.О., повний текст складено суддею 26 липня 2023 року) у справі за позовною заявою акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року АТ «Альфа-Банк» звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій прохав суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 133 177,47 грн, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 13.01.2020 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду про надання кредиту №500826097, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 100527,15 грн. Вказував, що відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши Відповідачеві кредит у сумі 100 527,15 грн. Проте, Відповідач у порушення умов Договору свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 02.07.2021 року має заборгованість за кредитом у загальному розмірі 133 177.47 грн, яка складається із: 100 527.15 грн - заборгованість за кредитом; 32 050.32 грн заборгованість за відсотками; та 600,00 грн штраф.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, справи підсудні Московського районному суду м. Харкова підлягають розгляду Октябрським районним судом м. Полтави.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2023 року у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено повністю.

З вказаним рішенням суду не погодився АТ «Сенс Банк» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Апелянт вважає, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує, що висновок суду першої інстанції про те, що кредитний договір не є укладеним, оскільки в Оферті відсутній підпис Відповідача, що свідчить про недотримання письмової форми правочину є помилковим та необгрунтованим. Вказує, що відсутність підпису не може свідчити про неукладеність правочину, оскільки банк свої зобовязання за вказаним договором виконав у повному обсязі. Такий висновок викладено у постанові Верховного суду від 02 серпня 2023 у справі №607/16519/21.

Крім того, зазначає, що розмір заборгованості підтверджується не лише детальним розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем, а й виписками по особовим рахункам відповідача. Однак, суд першої інстанції вказаним доказам не надав жодної правової оцінки, та не врахував їх при розгляді справи. Такий висновок викладено у постановах Верховного суду від 16 вересня 2020 у справі № 200/5647/18; від 24 жовтня 2019 у справі 357/2127/18; від 22 квітня 2021 у справі № 712/4821/16.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 13.01.2020 між ОСОБА_1 та представником АТ «Альфа-Банк» підписано анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», яка містила анкетні дані ОСОБА_1 , прохання відкрити поточні рахунки на її ім?я у гривні, а також повідомлення про підтвердження акцепту Публічної пропозиції та укладення Договору з АТ «Альфа- Банк», на умовах, викладених в Публічній пропозиції та Додатках до Договору, що розміщені на веб-сторінці Банку www.alfabank.ua (а.с.8).

Оферта на укладення угоди про надання кредиту №500826097, ОСОБА_1 не підписана (а.с.5). 13.01.2020 представником АТ «Альфа-Банк» підписано Акцепт на укладання угоди про надання кредиту №500826097, якою прийнято пропозицію ОСОБА_1 на умовах Оферти (а.с.6).

Як вбачається з витягу з державного реєстру банків, 01.12.2022 Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (а.с.148).

Відмовляючи АТ «Сенс Банк» у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Оферта на укладення угоди про надання кредиту №500826097 від 13.01.2020 не підписана зі сторони ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору №500826097, а отже кредитний договір №500826097, не є укладеним в силу ст.ст.639, 1055 ЦК України.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Підпис є обов?язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри на волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Відповідно до ч.1 ст.218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст.ст. 639, 640 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріалами справи встановлено, що Оферта на укладення угоди про надання кредиту №500826097 від 13.01.2020 не підписана зі сторони ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору №500826097, а отже кредитний договір №500826097, не є укладеним в силу ст.ст.639, 1055 ЦК України.

13.01.2020 між сторонами було підписано Додаток №1 до Угоди про надання кредиту №500826097 від 13.01.2020, що містить «Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг». Нижче зазначено, що підпис позичальника свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування (а.с.7).

Всі три документи, надані позивачем, не містять даних умов про конкретні розміри штрафних санкцій. Акцептом та офертою серед суттєвих умов договору кредитування визначено лише плату за користування кредитом у розмірі 26 %, яка не узгоджена відповідачем.

З довідки-розрахунку заборгованості, складеного за підписом представника АТ «Альфа-Банк» вбачається, що розрахунок було здійснено за кредитним договором №500826097 від 13.01.2020. Детального розрахунку заборгованості суду не надано. Сам по собі довідка-розрахунок заборгованості не є доказом наявності заборгованості.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи.

Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018, підтвердженням виконаної операції є виписка з рахунку.

Саме з такого розуміння зазначених норм матеріального права виходив Верховний Суд у своїй постанові №161/16891/15-ц від 30 січня 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок заборгованості та позовна заява не містять посилань на конкретні видаткові операції, зокрема, дату їх вчинення, періоди обрахування заявлених до стягнення сум із зазначенням окремо суми кредитних коштів та окремо інших нарахувань із вказівкою правової природи та періодів нарахування, зокрема, плати за користування кредитом та пені.

Тому, наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Відповідно достатті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положеннястатті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сенс Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави 26 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 07 листопада 2023 року.

Головуючий суддя : _______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _________________ С.А. Гальонкін _________________ О.Ю. Кузнєцова