Справа № 127/3962/23
Провадження № 22-ц/801/678/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2023 року, постановлену під головуванням судді Вохмінової О.С.,

у справі №127/3962/23

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до ОСОБА_2 (відповідач)

про розірвання шлюбу та розподіл майна подружжя,

встановив:

Короткий зміст вимог та історія справи

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та розподіл майна подружжя, посилаючись на те, що їх спільне життя із відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та життєві інтереси, а тому з 2021 року вони проживають окремо, прийнявши рішення про розлучення.

Оскільки за час шлюбу ними було придбано певне майно, просив здійснити його розподіл: зокрема, визнати за відповідачкою право власності на кошти в сумі 35 000 швейцарських франків, 60 000 доларів США, 30 000 євро, що перераховані на рахунок UBS SWITZERLAND AG (Switzerland) відкритий на її ім`я, та квартиру АДРЕСА_1 . За ним визнати право власності на кошти в сумі 735 950 грн.

Рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд Печерському районному суду м. Києва.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

27 лютого 2023 року не погоджуючись судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а матеріали справи повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд невірно визначив предмет поділу, оскільки квартира в м. Києві не має статусу спільної сумісної власності, оскільки зареєстрована на ім`я відповідача і поділу не підлягає. Відтак між сторонами не існує спору щодо нерухомого майна і направлення справи до суду за місцем його знаходження є помилковим.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 березня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Частиною 2 статті 369 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду п. 9 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку, і закон, яким він керувався

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вона не підсудна Вінницькому міському суду Вінницької області і підлягає розгляду Печерським районним судом м. Києва, оскільки предметом поділу, крім іншого, є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , яка знаходиться в місті Києві.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскаржувана ухвала вказаним вимогам не відповідає, колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Згідно частини статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України передбачено: позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У статті 30 ЦПК України визначені правила виключної підсудності цивільних справ. Частиною першою даної статті передбачено: позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем заявлено вимогу про розірвання шлюбу, а також про поділ спільного майна подружжя - визнати за ОСОБА_2 право власності на грошові кошти в іноземній валюті та квартиру АДРЕСА_1 , а за позивачем ОСОБА_1 визнати право власності на грошові кошти в національній валюті.

Разом з тим, за змістом позовної заяви між сторонами не існує спору щодо розподілу нерухомого майна, а саме квартири в м. Києві, так як позивач вказує, що 24.04.2018 він придбав зазначену квартиру за дорученням ОСОБА_2 із вказівкою в договорі купівлі-продажу про те, що хоча покупець ОСОБА_3 і перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , покупець ОСОБА_2 набула зазначену квартиру в особисту приватну власності, на що він надав свою нотаріально посвідчену згоду.

Крім того, до початку розгляду справи в апеляційному суді позивачем подано заяву про відмову від позовних вимог в частині поділу нерухомого майна.

Відповідно до стаття 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам ст. ст. 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Системний аналіз зазначеної норми свідчить про те, що відмова від позову може бути прийнята судом апеляційної інстанції у випадку оскарження судового рішення, яким закінчено розгляд справи.

Оскільки ОСОБА_1 оскаржується ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншому суду, що не є процесуальним рішенням, яким закінчено розгляд справи, зазначена заява не підлягає розгляду судом апеляційної інстанції, а підлягає вирішенню судом першої інстанції, до підсудності якого віднесено її розгляд.

Підсудність вимоги про розірвання шлюбу визначається відповідно до положень частини 1 статті 27 ЦПК України.

Зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_2 , що належить до територіальної підсудності Вінницького міського суду Вінницької області.

Згідно з статтею 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Разом з тим, згідно з статтею 189 ЦПК України одним із завдань підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, з`ясування заперечень проти позовних вимог тощо.

Поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 не є спірною. Вона придбана ОСОБА_2 хоча і під час шлюбу, проте набута в особисту приватну власність, що підтверджується договором купівлі-продажу і не заперечується позивачем ОСОБА_1 .

За явної суперечності між викладеними в позовній заяві обставинами справи (визнання позивачем належності квартири відповідачці на праві особистої приватної власності) і предметом позову (визнанням права власності, зокрема, на зазначену квартиру), суд першої інстанції не був позбавлений можливості остаточно визначити предмет спору й усунути цю суперечність в підготовчому судовому засіданні, а натомість передчасно вирішив питання про передачу справи на розгляд до іншого суду.

Виходячи з встановлених обставин справи, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 6 статті 374 ЦПК України апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2023 року скасувати, а справу №127/3962/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та розподіл майна подружжя, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.М. Стадник
Судді:Ю.Б. Войтко
І.В. Міхасішин