Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2023 Справа №607/11706/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Білецької сільської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Білецької сільської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в якому просять визнати за ними права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що є спадкоємцем після померлого чоловіка ОСОБА_5 . Інші спадкоємці першої черги, діти померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_6 відмовилися від прийняття спадщини після батька. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. У зв`язку із цим, позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/9 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що є спадкоємцем після померлої баби ОСОБА_7 і прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві. У зв`язку із цим, позивач ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на 1/9 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 03.07.2023 відкрито провадження у цивільній справі №607/11706/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 17.08.2023 постановлено залучити співвідповідачами по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, що відображено в протоколі судового засідання.

В судове засідання позивачі та їхній представник не з`явилися. Представником позивачів адвокатом Семененко С.М. подано суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили суд позов задоволити.

Представник Білецької сільської ради в судове засідання не з`явився, попередньо подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі, проте позовні вимоги ОСОБА_2 визнає частково, а саме не заперечує, щодо визнання за ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_7 права власності на 1/27 частину житлового будинку.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подавши попередньо суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі, проте позовні вимоги ОСОБА_2 визнає частково, а саме не заперечує, щодо визнання за ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_7 права власності на 1/27 частину житлового будинку.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_8 серія НОМЕР_1 , виданого Ігровицькою сільською радою 06 березня 1966 року, вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ігровиця Зборівського району Тернопільської області, у відомостях про батьків ОСОБА_9 вказаний батьком, а ОСОБА_7 - матір`ю.

06 жовтня 1984 року між позивачем ОСОБА_10 та громадянином ОСОБА_5 укладено шлюб, актовий запис № 12. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_11 », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 , видане Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 06 жовтня 1984 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_12 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 20.12.1986 Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. У відомостях про батьків ОСОБА_5 вказаний батьком, а ОСОБА_1 матір`ю.

21 жовтня 2006 року між позивачем ОСОБА_13 та громадянином ОСОБА_14 укладено шлюб, актовий запис № 09. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_15 », про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 , видане Ігровицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 21 жовтня 2006 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 02.12.2019 Виконавчим комітетом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №103.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/9 частини житлового будинку АДРЕСА_2 .

Як вбачається із копії спадкової справи №92/2020 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою сина померлого ОСОБА_6 про відмову від прийняття спадщини за законом від 20 травня 2020 року за №288. 20 травня 2020 року за №289 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про відмову від прийняття спадщини за законом від дочки померлого ОСОБА_2 . Іншим спадкоємцем,який прийняв спадщину за фактом спільної реєстрації разом з померлим на час смерті, є дружина померлого ОСОБА_1 .

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 07.06.2023, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку АДРЕСА_2 , після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ про належність майна спадкодавцеві.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 12.02.2021 Виконавчим комітетом Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №22.

Померла ОСОБА_7 являється для позивача ОСОБА_1 матір`ю, а для позивача ОСОБА_2 бабою.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/9 частини житлового будинку АДРЕСА_2 .

Як вбачається із копії спадкової справи №259/2021 заведеної державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 , наданої на запит суду, вбачається, що спадкова справа заведена за заявою дочки померлої ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом від 08 червня 2021 року за №781. 16 липня 2021 року за №1062 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про відкликання заяви про прийняття спадщини за законом від дочки померлої ОСОБА_1 . 16 липня 2021 року за №1063 до Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява про відмову від прийняття спадщини за законом в користь ОСОБА_2 від дочки померлої ОСОБА_1 . Іншими спадкоємцями, які прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв у встановлений законом термін, є діти померлої ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 21.06.2023, ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку АДРЕСА_2 , після смерті бабусі ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ про належність майна спадкодавцеві.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 05.09.1990 вказано, що цілий житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_9 на праві особистої власності. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів та зареєстровано реєстровим написом на документі про право особистої власності за реєстром №110 від 05 вересня 1990 року.

Згідно довідки Білецької сільської ради від 27 червня 2023 року №167 будинковолодіння по АДРЕСА_2 рахується за померлим ОСОБА_9 , станом на 01 липня 1990 року - колгоспний двір, членами якого були: голова двору: ОСОБА_9 , 1937 р.н., ОСОБА_7 дружина, 1947 р.н.; ОСОБА_3 син, 1975 р.н.; ОСОБА_1 дочка, 1966 р.н.; ОСОБА_16 мати, 1914 р.н.; ОСОБА_4 син, 1967 р.н.; ОСОБА_5 - зять, 1961 р.н.; ОСОБА_6 внук, 1985 р.н.; ОСОБА_12 внучка, 1986 р.н.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.09.2018 у справі №607/11934/18, визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/9 частини житлового будинку загальною площею 102,4 кв.м, житловою площею 65,9 кв.м з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 .

24.07.2017 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_2 . Відповідно до експлікації приміщень житлового будинку, загальна площа житлового будинку становить 102,4 кв.м., житлова 65,9 кв.м.

Згідно інформаційної довідки № 239 від 21.03.2023, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, вбачається, що за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 року житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_9 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 05.09.1990 на підставі рішення виконкому №170 від 28.08.1990 та записано 05.09.1990 в реєстрову книгу №1 за реєстровим №110.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року).

Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Частиною 1 статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15.

Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.

Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1979 році, що стверджується копією технічного паспорта, виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, тобто в період до 15.04.1991 року, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону.

Таким чином, всім членам колгоспного двору, належить на праві власності по 1/9 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд загальною площею 102,4 км.в., з яких житлова 65,9 кв.м., який знаходиться в АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 заповіту щодо належного йому майна 1/9 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 не складав, спадщину після його смерті прийняла дружина ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем першої черги за законом та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою № 165 від 23.06.2023, виданою Білецькою сільською радою, так як діти спадкодавця ОСОБА_6 та ОСОБА_2 подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини. Таким чином ОСОБА_1 успадкувала належну померлому ОСОБА_5 1/9 частку житлового будинку.

Також, беручи до уваги те, що ОСОБА_7 , заповіту щодо належного їй майна 1/9 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 не складала, спадщину після її смерті, шляхом подання відповідних заяв прийняли діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Однак ОСОБА_1 , подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини за законом на користь ОСОБА_2 . Отже, спадкоємцями щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 є діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та онука ОСОБА_2 . Таким чином, кожному із спадкоємців належить 1/27 (1/9:3) частка житлового будинку по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позовних вимог ОСОБА_1 відповідачами, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач ОСОБА_1 не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/9 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_2 , то вони підлягають до часткового задоволення, оскільки як було встановлено Судом, спадкоємцями щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 є діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та онука ОСОБА_2 , тому кожному із них належить по 1/27 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7 . Тому, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, часткове визнання позову ОСОБА_2 відповідачами, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач ОСОБА_2 не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/27 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті баби ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 200, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549, 553 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392, 1216-1219, 1261, 1268, 1270 ЦК України 2003 року, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Білецької сільської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/9 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позов ОСОБА_2 до Білецької сільської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/27 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті баби ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Позивач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач: Білецька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, адреса місця знаходження: вул. Молодіжна, 19, с. Біла Тернопільського району Тернопільської області, .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця проживання: с. Ігровиця, Тернопільський район, Тернопільська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса місця проживання: с. Ігровиця, Тернопільський район, Тернопільська область, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич