АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 листопада 2023 року

м. Чернівці

справа № 713/2015/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.,

секретар Паучек І. І.

позивач ОСОБА_1

відповідач Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»

апеляційна скаргаДержавного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Пилип`юк І. В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Позивач просив:

- визнати протиправним звільнення з роботи на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України та скасувати наказ філії «Берегометське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Ліси України (далі - філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України»)» від 12 червня 2023 року №55-з;

- поновити його на посаді лісничого Долішньошепітського лісництва філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» з моменту незаконного звільнення;

- зобов`язати ДСЛП «Ліси України» виплатити йому середній заробіток за період вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення до моменту фактичного поновлення на посаді.

Посилався на те, що він працював у філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» на посаді лісничого Долішньошепітського лісництва.

Наказом роботодавця від 12 червня 2023 року №55-з його звільнено з роботи на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України за прогули без поважних причин.

Вважає такий наказ протиправним, звільнення незаконним, оскільки він був відсутній на робочому місці з поважних причин.

Наказом роботодавця від 10 січня 2023 року №57-к його переведено на посаду, яка знаходилася в іншій місцевості. Рішенням Вижницького районного суду від 27 квітня 2023 року у справі №713/682/23, яке набрало законної сили, вказаний наказ було визнано протиправним і скасовано, позивача поновлено на посаді лісничого Долішньошепітського лісництва. Даним рішенням суду було передбачено його негайне виконання.

Однак, вказане судове рішення роботодавцем не було виконано, а саме відповідач не видав наказ про поновлення його на посаді лісничого Долішньошепітського лісництва та не ознайомив його з таким наказом.

Позивач неодноразово вчиняв спроби приступити до виконання трудових обов`язків на посаді лісничого Долішньошепітського лісництва, на якій його поновив суд. Кілька разів звертався до роботодавця з приводу виконання судового рішення в частині поновлення на посаді, запитував про видання наказу про поновлення на посаді, проте жодної інформації про виконання судового рішення роботодавець не надав.

Вважав, що він перебував у вимушеному прогулі з вини роботодавця, який не виконав судове рішення та не поновив його на посаді. Склад дисциплінарного правопорушення, а саме відсутність на робочому місці без поважних причин, відсутній. Притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з роботи за прогул є протиправним.

Заробітна плата позивача за останні два повних місяці роботи (серпень і вересень 2022 року) становила 26 274 гривень 80 копійок. Враховуючи 45 робочих днів за вказаний період, середньоденна заробітна плата становила 583 гривень 88 копійок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2023 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» №55-з від 12 червня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » з роботи на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді лісничого Долішньошепітського лісництва філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» з 12 червня 2023 року.

Стягнуто з філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 червня до 17 серпня 2023 року у розмірі 28 616 гривень, відрахувавши з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Суд виходив з того, що на виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 квітня 2023 року по справі №713/682/23 відповідач не скасував наказ від 10 січня 2023 року №57-к, не видав нового наказу про поновлення позивача на попередній посаді - лісничого Долішньошепітського лісництва з часу незаконного переведення 10 січня 2023 року, не ознайомив позивача під підпис з таким наказом та фактично не допустив позивача до роботи на попередній посаді, а тому дійшов до помилкового висновку про наявність у діях позивача прогулу без поважних причин та відповідно незаконно видав наказ №55-з від 12 червня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » з роботи на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Оскільки суд визнав звільнення позивача з роботи незаконним, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з часу звільнення 12 червня 2023 року до часу ухвалення рішення 17 серпня 2023 року.

Здійснюючи розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд визначив середньоденну заробітну плату в сумі 584 гривні. Враховуючи те, що за період з дня звільнення ОСОБА_1 12 червня 2023 року по дату ухвалення рішення судом 17 серпня 2023 року було 49 робочих днів суд визначив середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 28616 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ДСЛП «Ліси України» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та зробив висновки, які таким обставинам справи не відповідають.

Зазначав, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що філія «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» видала наказ від 17 березня 2023 року №120к «Про кадрові питання» у якому зазначено про зобов`язання ОСОБА_1 приступити до виконання обов`язків лісничого Долішньошепітського лісництва, а тому порушені права позивача було поновлено. Вказаний наказ надсилався позивачу.

Позивач перебував на лікарняному до 12 квітня 2023 року, а тому з 13 квітня 2023 року мав приступити до роботи на своїй посаді. Докази, які б підтверджували поважність причин відсутності на робочому місці позивача з 13 квітня по 19 травня 2023 року, відсутні.

Позивач не надав доказів, які б підтверджували ту обставину, що його не допускали до роботи в період з 13 квітня по 19 травня 2023 року.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилався на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що роботодавець не виконав рішення Вижницького районного суду від 27 квітня 2023 року у справі №713/682/23, оскільки не видав наказ про поновлення позивача на роботі та фактично не допустив його до роботи на посаді. У позивача не виникли правові підстави для поновлення на роботі та виконання своїх трудових обов`язків.

Позивач неодноразово намагався приступити до виконання своїх обов`язків, однак його не було допущено, оскільки на даній посаді працювала інша особа.

Вважає, що для поновлення прав позивача роботодавець мав перевести його в порядку статті 32 КЗпП України на попередню посаду та попереднє робоче місце, видавши про це відповідний наказ.

Використане в наказі філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» від 17 березня 2023 року №120-к формулювання про необхідність приступити до виконання трудових обов`язків свідчить про те, що на позивача, який обіймав посаду в Красноїльському лісництві, одночасно поклали виконання трудових обов`язків на іншій посаді в Долішньошепітському лісництві.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Вижницького районного суду від 20 грудня 2022 року визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства «Берегометське лісомисливське господарство» №54-з від 03 жовтня 2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді лісничого Долішньошепітського лісництва Державного підприємства «Берегометське лісомисливське господарство» з 04 жовтня 2022 року (а.с.10-15).

Згідно з наказом директора філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» №55 к від 09 січня 2023 року скасовано наказ про звільнення з роботи ОСОБА_1 від 03 жовтня 2022 року. Забезпечено допуск ОСОБА_1 до роботи на посаді лісничого Долішньошепітського лісництва з 09 січня 2023 року. Розраховано та виплачено компенсацію за час вимушеного прогулу за період з 04 жовтня по 20 грудня 2022 року. Внесено запис про поновлення на роботі до трудової книжки ОСОБА_1 .

Наказом директора філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» №57 к від 10 січня 2023 року «Про переміщення» переміщено ОСОБА_1 , лісничого Долішньошепітського лісництва, у Красноїльське лісництво лісничим з 10 січня 2023 року на час військової служби ОСОБА_2 (а.с.39).

Згідно з наказом директора філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» №120 к від 17 березня 2023 року «Про кадрові питання» допущено ОСОБА_1 з 17 березня 2023 року до виконання обов`язків лісничого Долішньошепітського лісництва у зв`язку з демобілізацією ОСОБА_2 , лісничого Красноїльського лісництва (а.с.39).

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 квітня 2023 року у цивільній справі №713/682/23 визнано протиправним та скасовано наказ ДСЛП «Ліси України» від 10 січня 2023 року №57-к «Про переміщення». Поновлено ОСОБА_1 на посаді лісничого Долішньошепітського лісництва ДСЛП «Ліси України». Рішення суду набрало законної сили 29 травня 2023 року.

З витягу з Електронного реєстру листків непрацездатності №3475 4845 3527 1480 від 28 червня 2023 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 був відкритий листок непрацездатності з 06 березня до 10 березня 2023 року (а.с.45-46).

З витягу з Електронного реєстру листків непрацездатності №1214 9528 1852 5217 від 28 червня 2023 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 був відкритий листок непрацездатності з 17 березня до 24 березня 2023 року (а.с.44-45)

З витягу з Електронного реєстру листків непрацездатності №1484 7543 5224 2415 від 29 березня 2023 року вбачається, що на ОСОБА_1 був відкритий листок непрацездатності з 28 березня до 31 березня 2023 року (а.с.50-51).

З витягу з Електронного реєстру листків непрацездатності №6530 5253 5539 1568 від 11 квітня 2023 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 були відкриті два листки непрацездатності з 03 квітня до 07 квітня 2023 року та з 08 квітня до 12 квітня 2023 року (а.с.46-47).

З доповідної записки лісничого Долішньошепітського лісництва Жебчука В. К. від 13 квітня 2023 року, адресованої директору філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСГП «Ліси України» вбачається, що лісничий повідомив, що 13 квітня 2023 року лісничий ОСОБА_1 не з`явився на робочому місці, про свою відсутність на роботі не попереджав (а.с.51).

З акту про відсутність працівника на робочому місці, складеного 13 квітня 2023 року о 17.05 год. бухгалтером Долішньошепітського лісництва Корпан Н. М., помічником лісничого Долішньошепітського лісництва Горюком М. М. та майстром лісу Долішньошепітського лісництва Фочуком О. Г. вбачається, що 13 квітня 2023 року лісничий Долішньошепітського лісництва ОСОБА_1 не вийшов на роботу о 08.00 год. та був відсутній на роботі впродовж всього робочого дня до 17.00 год., що в сукупності становить 8 год. без урахування перерви на обід з 12.00-13.00 год. На момент складання цього акту відомостей про поважні причини відсутності ОСОБА_1 на роботі не надходило (а.с.52)

З доповідних записок та актів про відсутність працівника на робочому місці ідентичного змісту від 14 квітня 2023 року, 18 квітня 2023 року, 19 квітня 2023 року, 20 квітня 2023 року, 21 квітня 2023 року, 24 квітня 2023 року, 25 квітня 2023 року, 27 квітня 2023 року, 28 квітня 2023 року, 29 квітня 2023 року, 01 травня 2023 року, 02 травня 2023 року, 03 травня 2023 року, 04 травня 2023 року, 05 травня 2023 року 08 травня 2023 року, 09 травня 2023 року, 10 травня 2023 року, 11 травня 2023 року, 12 травня 2023 року, 15 травня 2023 року, 16 травня 2023 року, 17 травня 2023 року, 18 травня 2023 року та 19 травня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 у вказані дні не виходив на роботу (а.с.52-77).

З наказу директора філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» №55-з від 12 червня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » вбачається, що ОСОБА_1 , лісничого Долішньошепітського лісництва, звільнено з роботи з 12 червня 2023 року за прогули без поважних причин на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України (а.с. 8).

З довідки про заробітну плату та інші прибутки за 2022 рік, виданої 25 жовтня 2022 року «Берегометським лісомисливським господарством» Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства Державного агентства лісових ресурсів України, вбачається, що нарахована заробітна плата ОСОБА_1 за серпень-вересень 2022 року становила 26 274 гривні 80 копійок (а.с. 9).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання незаконним та скасування наказу філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» №55-з від 12 червня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 » з роботи, поновлення позивача на посаді лісничого Долішньошепітського лісництва філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 червня до 17 серпня 2023 року.

Відповідно до статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.

Згідно статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Як зазначено в частині першій статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 22, 24 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40, пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Отже, визначальними факторами для вирішення питання про законність звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності.

Законодавством не визначено перелік обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із числа передбачених ЦПК України.

Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що на виконання рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 квітня 2023 року у справі №713/682/23 відповідач не видав нового наказу про поновлення позивача на попередній посаді - лісничого Долішньошепітського лісництва з часу незаконного переведення 10 січня 2023 року, не ознайомив позивача під підпис з таким наказом та фактично не допустив позивача до роботи на попередній посаді, а тому відповідач дійшов до помилкового висновку про наявність у діях позивача прогулу без поважних причин.

Статтею 235 КЗпП України визначено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (частина перша); у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству (частина третя); у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу (частина четверта).

Отже, вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі, чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Зазначені правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі № 501/2316/15-ц, від 2 червня 2021 року у справі № 688/2531/20.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Нормами абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100 визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Згідно з пунктом 5 розділу ІV Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства (абзац 3 пункт 8 Порядку № 100).

Дана правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 січня 2015 року (справа № 6-195цс14) та від 23 січня 2015 року (№6-1093цс15), а також Верховним Судом у постановах від 16 квітня 2020 року (справа №316/2896/14-а), від 28 січня 2021 року (справа №580/2427/19).

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що позивачу внаслідок його незаконного звільнення підлягає відшкодуванню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 червня по 17 серпня 2023 року (день ухвалення рішення судом першої інстанції).

Період з 12 червня по 17 серпня 2023 року налічує 49 робочих днів.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що середньоденна заробітна плата працівника складала 584 гривні, а сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за вказаний вище період складала 28 616 гривень.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що наказом філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» від 17 березня 2023 року №120к «Про кадрові питання» порушені права позивача було поновлено.

Згідно з частиною другою статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 1291 Конституції України).

Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

За змістом статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення вважається виконаним боржником із дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.

Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61- 12857св18).

Суд апеляційної інстанції вважає, що належним виконанням рішення Вижницького районного суду від 27 квітня 2023 року у справі №713/682/23 є видання наказу про поновлення позивача на роботі з 10 січня 2023 року на посаді лісничого Долішньошепітського лісництва, ознайомлення з таким наказом позивача, внесення відповідного запису до трудової книжки, фактичний допуск позивача до виконання своїх попередніх обов`язків.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що філією «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» було видано наказ або розпорядження про поновлення позивача на роботі на посаді лісничого Долішньошепітського лісництва, а також внесено відповідний запис до його трудової книжки.

Суд апеляційної інстанції не вважає, що права позивача були поновлені внаслідок видання наказу директора філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» №120 к від 17 березня 2023 року «Про кадрові питання», оскільки вказаним наказом не було поновлено позивача на роботі з дня його незаконного переведення, а саме 10 січня 2023 року.

Також в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували належне ознайомлення позивача з наказом директора філії «Берегометське лісомисливське господарство» ДСЛП «Ліси України» №120 к від 17 березня 2023 року.

З огляду на вказане роботодавець прийшов до помилкового висновку про те, що в даному випадку має місце прогул робітника без поважних причин та незаконно видав наказ про його звільнення.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» залишити без задоволення.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 17 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 3 листопада 2023 року.

Головуючий Олександр ОДИНАК

Судді Мирослава КУЛЯНДА

Наталія ПОЛОВІНКІНА