Справа № 495/9759/22
№ провадження 4-с/495/4/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2023 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород Дністровський міськрайоний суд Одеської області

у складі головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Мельник Ю.В.

справа № 495/9759/22,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою адвоката Биковського Віктора Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа, державний виконавець відділу державної виконавчої служби у Білгород Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2022 року заявник звернувся до суду зі скаргою, заінтересовані особи, державний виконавець відділу державної виконавчої служби у Білгород Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на бездіяльність державного виконавця, просить суд зобов`язати Державного виконавця Білгород Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено у виконавчому провадженні № 22060446, у зв`язку з виконанням виконавчого провадження та його закриття на підставі сплаченого боргу у повному обсязі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13805938 від 06 березня 2007 року, реєстраційний номер 17591713, ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_2 , номер запису: 5473, в книзі: 170.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13980921 від 22.03.2007 року, реєстраційний № 18256612, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 05.03.2007 року виконкому Білгород-Дністровської міської ради, розпорядження № 9320 від 05.03.2007 року, належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_3 , номер запису: 5097, в книзі: 152.

На підставі вищевказаних витягів ОСОБА_1 є власником зазначеного нерухомого майна.

21.10.2010 року Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, юридична адреса: 67700, Одеська область, місто вул. Миколаївська, 30, ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження № 22060446 на підставі судового наказу від 26.07.2010 року № 2 н-1572, який видав Малиновський районний суд м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 37178,00 грн на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», з накладанням арешту на майно боржника.

02 березня 2012 року виконавче провадження за №22060446 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 у зв`язку з його повним виконанням, а саме сплати боржником боргу в повному обсязі, було закрито, арешт з майна боржника, яке було накладено під час відкриття виконавчого провадження, знято не було.

28.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) за вихідним номером 9787/21.3-57, в якої просив виконавця зняти арешт з належного йому майна у зв`язку з повною виплатою боргу та закриттям виконавчого провадження.

Відповідно до відповіді Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що дійсно в ньому перебувало виконавче провадження №22060446 в межах якого було накладено арешт на все майно боржника одночасно з відкриттям виконавчого провадження.

02 березня 2012 року виконавче провадження №22060446 дійсно було завершено, однак виконавець відмовляється скасувати арешт накладений на все майно боржника у зв`язку з тим, що матеріали вищезазначеного провадження за №22060446 знищено за закінченням терміну зберігання, що є порушенням прав власника цього майна.

За вказаних вище обставин, він і звернувся до суду з даною скаргою.

Представник заявника в судовому засіданні надав заяву про розгляд справи за його відсутність, заяву підтримує та просить суд її задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у відсутність, без представника відділу, зі скаргою в частині зняття арешту у завершеному ВП № 22060446 погоджуються.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 405 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року №14, неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги, заяви чи подання.

Суд розглядає скаргу за відсутність учасників справи, відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13805938 від 06 березня 2007 року, реєстраційний номер 17591713, ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_2 , номер запису: 5473, в книзі: 170. (а.с. 6-7)

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13980921 від 22.03.2007 року, реєстраційний № 18256612, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 05.03.2007 року виконкому Білгород-Дністровської міської ради, розпорядження № 9320 від 05.03.2007 року, належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_3 , номер запису: 5097, в книзі: 152.

На підставі вищевказаних витягів ОСОБА_1 є власником зазначеного нерухомого майна. (а.с. 6-7)

21.10.2010 року Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, юридична адреса: 67700, Одеська область, місто вул. Миколаївська, 30, ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження № 22060446 на підставі судового наказу від 26.07.2010 року № 2н-1572, який видав Малиновський районний суд м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 37178,00 грн на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», з накладанням арешту на майно боржника.

02 березня 2012 року виконавче провадження за №22060446 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 у зв`язку з його повним виконанням, а саме сплати боржником боргу в повному обсязі, було закрито, арешт з майна боржника, яке було накладено під час відкриття виконавчого провадження, знято не було.

28.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за вихідним номером 9787/21.3-57, в якої просив виконавця зняти арешт з належного йому майна у зв`язку з повною виплатою боргу та закриттям виконавчого провадження.

Відповідно до відповіді Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30 листопада 2022 року вбачається, що дійсно в ньому перебувало виконавче провадження №22060446 в межах якого було накладено арешт на все майно боржника одночасно з відкриттям виконавчого провадження.

02 березня 2012 року виконавче провадження №22060446 дійсно було завершено, однак виконавець відмовляється скасувати арешт накладений на все майно боржника у зв`язку з тим, що матеріали вищезазначеного провадження за №22060446 знищено за закінченням терміну зберігання.

Разом з тим, суд не погоджується з ствердженнями начальника Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), з наступних підстав.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до положень статті 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Умовами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення останньої постанови) встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження", звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стаття 15 цього Закону встановлює, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Арешт майна (коштів) божника є забезпечувальним заходом, який застосовується для реального виконання рішення (ч.1ст.56 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно з приписами Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника припиняється на підставі винесеної державним, приватним виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону; зняття арешту з майна боржника з підстав, передбачених статтею 59 Закону.

Арешт з майна боржника також знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У визначеній нормі права відсутнє посилання на імперативність зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника за визначених підстав, у разі коли у Відділі виконавче провадження вже не перебуває /у зв`язку із його завершенням чи знищенням/, чим спростовуються ствердження заінтересованої особи, викладені у листі № 53346/21.3-16 від 30 листопада 2022 року.

Так, відповідно до п. 7 ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Арешт з майна боржника також знімається у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом.

Є також порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», не зняття арешту на майно боржника після завершення виконавчого провадження.

Таким чином, дані обставини дозволяють суду дійти висновку про те, що вимоги представника заявника є обґрунтованими, оскільки не зняття арешту з належного заявнику майна порушує право власності щодо нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», законодавець встановив проведення виконавцем дій на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обмеження права власності боржника у виконавчому провадженні повинне бути обґрунтованим і не суперечити загальним принципам права, зокрема, щодо реалізації права власності, що закріплені у Конституції України та ЦК України.

Отже, представник заявника обґрунтовано звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно вимог ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, за ч.1,5 ст.74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Ураховуючи зміст вимог, що стали підставою для звернення до суду з відповідною скаргою, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням необґрунтованості відмови державного виконавця у знятті арешту, що передбачено ч.7 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги адвоката Биковського Віктора Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа, державний виконавець відділу державної виконавчої служби у Білгород Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на бездіяльність державного виконавця.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 56, 59, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 15, 16, ч.1 ст. 317, ст. ст. 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 83, 447-453 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката Биковського Віктора Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа, державний виконавець відділу державної виконавчої служби у Білгород Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на бездіяльність державного виконавця задовольнити.

Зобов`язати начальника Білгород Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено у виконавчому провадженні № 22060446, у зв`язку з виконанням виконавчого провадження та його закриття на підставі сплаченого боргу у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 20 січня 2023 року.

Суддя: