МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2023 р. Справа №370/1841/23

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що вона із відповідачем мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням Макарівського районного суду Київської області від 30.09.2016 у справі № 370/1211/16-ц було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.05.2016.

Вказує, що спільний син сторін проживає з позивачем.

Вважає, що встановлений у 2016 році судом розмір аліментів на даний час є недостатнім для забезпечення потреб дитини, оскільки щомісячно позивач витрачає на утримання свого сина грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн.

Враховуючи наведене вище позивач просила суд: змінити розмір аліментів присуджених до стягнення за рішенням Макарівського районного суду м. Києва від 30.09.2016 у справі 370/1211/16-ц з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, - на аліменти у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення у зміненому розмірі з часу звернення до суду і до повноліття дитини.

Ухвалою суду від 02.08.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Копію ухвали суду від 02.08.2023 року та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 15.08.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 578.

15.08.2023 відповідачем було подано відзив на позовну заяву у якому останній визнав позовні вимоги частково, а саме щодо збільшення розміру аліментів з 600,00 грн. до 1 500,00 грн.

В обґрунтування заперечень проти іншої частини позовних вимог вказав, що окрім спільного сина із позивачем він має також інших дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які перебувають на його утриманні.

Станом на день подання відзиву на позовну заяву він офіційно працевлаштований у ТОВ «Денза Констракшен» на посаді водія, проте на підставі наказу № 0106-К від 01.06.2022 «Про зупинення дії трудового договору з працівниками» по ТОВ «Денза Констракшен», трудовий договір із відповідачем був призупинений з 01.06.2022.

З червня 2022 року він не має стабільного доходу та отримує від 6 000,00 грн. до 8 000,00 грн. на місяць. Нерухомого майна у його власності немає.

Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін сторонами до суду подано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_3 , батьками якого зазначено: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 (а.с. 7).

Рішенням Макарівського районного суду м. Києва від 30.09.2016 у справі 370/1211/16-ц було присуджено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.05.2016 (а.с. 4).

03.03.2022 ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_7 » у зв`язку із укладенням шлюбу (а.с. 5).

Неповнолітній ОСОБА_3 зареєстрований за однією адресою із матір`ю АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Факт проживання ОСОБА_3 разом із матір`ю сторонами у справі не заперечувався.

Позивач у позові вказує, що вона витрачає 8 000,00 грн. на утримання дитини щомісячно, проте доказів на підтвердження даного розміру витрат до позовної заяви не додає.

Відповідач ОСОБА_2 , окрім спільного сина із позивачем має ще двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 26), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 27).

Станом на день подання відзиву на позовну заяву відповідач офіційно працевлаштований у ТОВ «Денза Констракшен» на посаді водія, проте на підставі наказу № 0106-К від 01.06.2022 «Про зупинення дії трудового договору з працівниками» по ТОВ «Денза Констракшен», трудовий договір із відповідачем був призупинений з 01.06.2022 (а.с. 29-30).

Відповідно до довідки № 14 від 08.08.2023 за підписом директора ТОВ «Денза Констракшен» Подтопта П.А., ОСОБА_2 заробітна плата з 01.06.2022 не нараховувалася (а.с. 28).

Відповідно до інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 342539150 від 11.08.2023 нерухоме майно у власності відповідача відсутнє (а.с. 33).

Відповідач вказує, що наразі він отримує дохід у розмірі від 6 000,00 грн. до 8 000,00 грн. на місяць, проте доказів на підтвердження даних обставин до відзиву на позов не додає.

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами СК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час судового розгляду було встановлено, що позивачем не надано до суду належних та достатніх доказів на підтвердження понесення нею витрат на утримання сина у розмірі 8 000,00 грн. щомісячно. Також не було до суду надано належних та достатніх доказів отримання ним доходу у розмірі від 6 000,00 грн. до 8 000,00 грн. на місяць.

Ухвалюючи рішення у даній справі суд бере до уваги наступні обставини: після ухвалення у 2016 році рішення про стягнення із відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 600,00 грн. на місяць відбулося значна інфляція та знецінення національної валюти, що в свою чергу вплинуло на розмір цін та збільшення соціальних витрат населення; обов`язок обох батьків утримувати свою дитину; вік та стан здоров`я відповідача у справі який перебуває у працездатному віці та має змогу працювати для отримання доходу, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено; наявність у відповідача окрім спільної дитини із позивачем ще двох неповнолітніх дітей.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що стягнуті аліменти у розмірі 600,00 грн. на даний час є недостатніми для забезпечення належного утримання дитини 2009 року народження, недоведеність позивачем витрат на дитину у розмірі 8 000,00 грн. на місяць та обов`язок відповідача утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. Тому суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, які необхідно стягувати із відповідача на утримання сина із 600,00 грн. до 3 000,00 грн. На переконання суду такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому, суд під час розгляду справи не буре до уваги посилання відповідача на належне виконання ним рішення Макарівського районного суду м. Києва від 30.09.2016 у справі 370/1211/16-ц та своєчасної сплати присудженого розміру аліментів, оскільки дані обставини не мають значення для визначення розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Тому вимога позивача про зміну розміру аліментів з дня звернення до суду із даним позовом задоволенню не підлягає, а аліментів у новому розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням законної сили

Таким чином, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, слід вказати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у даній справі.

Оскільки позов задоволено частково, підстав для звільнення відповідача від стягнення судового збору судом не встановлено, судовий збір у даній справі становить 1073,60 грн., тому він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 268, 354-355, 430 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Макарівського районного суду м. Києва від 30.09.2016 у справі 370/1211/16-ц, яким з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було стягнуто на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.05.2016.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання законної сили даним судовим рішенням.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у сумі 1 073,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 30.10.2023 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Л.В. Білоцька