Провадження № 2/742/79/23
Єдиний унікальний № 742/2098/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м.Прилуки Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 жовтня 2021 року близько 21 год. 20 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Renault Symbol», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушила вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п.п. б п.2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі, порушила вимоги дорожнього знака ПДР 2.1 («дати дорогу») (з урахуванням визначення терміну «Дати дорогу» п.1.10), а саме водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, внаслідок чого допустила зіткнення на перехресті вулиць Ярмаркова і Костянтинівська з автомобілем марки «ЗАЗ 110207», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що рухався головною дорогою проїзною частиною вул.Костянтинівська в напрямку вул.Котляревського в м.Прилуки Чернігівської області. Цим самим ОСОБА_2 порушила вимоги ПДР України, а саме, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху; б) п.16.13 перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч. Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №СЕ-19/125-21/11302-ІТ від 23 грудня 2021 року такі дії ОСОБА_2 є причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_1 отримав травми. Автомобіль «Таврія Нова» ЗАЗ 110207, який перебував у користуванні позивача, зазнав механічних ушкоджень, і хоча страхова компанія і виплатила позивачу 19000 на заміну пошкоджених деталей, цього недостатньо для його повного відновлення. Внаслідок спричинених відповідачем травм, ОСОБА_1 протягом жовтня-листопада 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в Прилуцькій ЦМЛ, а потім лікувався амбулаторно, у зв`язку з чим змушений був витрачати кошти на лікування в розмірі 3797 грн. 68 коп. Оскільки внаслідок ДТП яке було предметом кримінального провадження і яке закрите за нереабілітуючих підстав, було порушено нормальне існування ОСОБА_1 , позивачу завдано ушкодження здоров`я, внаслідок чого він не може продовжувати активно своє громадське та сімейне життя, а також позбавлений можливості користуватись власним транспортом, тобто завдано моральної шкоди, яку виходячи з характеру скоєного ДТП, глибини його душевних і маральних страждань позивач оцінює в 100 000 грн., які й просить стягнути з відповідача, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 29 серпня 2022 року дану справу передано на розгляд судді Фетісовій Н.В.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13 жовтня 2022 року.

13 жовтня 2022 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Відкладено розгляд цивільного провадження.

07 лютого 2023 року ухвалою Прилуцького міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення, до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, яке відкладено до 26 квітня 2023 року.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Згідно письмових заяв просили розгляд справи проводити у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання також не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Згідно письмового пояснення просить справу розглядати без її участі, заявлені позовні вимоги не визнає, мотивуючи тим, що не всі чеки надані позивачем щодо понесеної майнової шкоди в розмірі 3797 грн. 68 коп. підтверджують лікування призначене лікарем, тобто сума майнової шкоди не відповідає дійсності. Враховуючи, що 20 травня 2021 року було укладено поліс №204100224 щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПрАТ «СК «Євроінс Україна», тому позивач має право на одержання страхового відшкодування за договором, яке б покрило відшкодування матеріальної шкоди завданої позивачу. Щодо відшкодування завданої ДТП моральної шкоди, то вважає, що заявлена позивачем сума в розмірі 100 000 грн. є занадто завищеною. При цьому, при вирішенні справи по суті просила врахувати, що на її утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, вона ніде не працює, чоловік має нерегулярний заробіток, оскільки офіційно не працює. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн., вважає їх необґрунтованими та завищеними виходячи з критеріїв розумності, конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до письмового пояснення позивача, останній вказав, що всі ліки на своє лікування після ДТП придбавав лише за призначенням лікаря, що підтверджується копією медичної карти №6304. Заявлений розмір моральної шкоди з урахуванням обставин справи не є завищеним, оскільки саме неправомірні дії відповідача спричинили негативні зміни у його житті, а саме: лікування, реабілітацію, знищення майна (автомобіля), участь у слідчих та судових діях. Ні авто, ні здоров`я позивача, не відновлені. Сума відшкодування шкоди страховою компанією жодним чином не відшкодовує завдану моральну шкоду. Крім того, заявлені ним витрати на правничу допомогу не є завищеними та реально понесені позивачем.

Відповідно до письмових пояснень адвоката Кантура О.А., сплачені позивачем витрати на правничу допомогу не є завищеними, відповідають обставинам справи та є нижчими встановленим ставкам Рекомендацій Ради адвокатів Чернігівської області.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як зазначено у ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2021 року близько 21 год. 20 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Renault Symbol», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушила вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого на перехресті допустила зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ 110207», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався головною дорогою проїзної частини вул.Костянтинівська м.Прилуки в напрямку вул.Котляревського м.Прилуки. Під час дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки ЗАЗ 110207, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рваної рани правої надбрівної дуги, закритий скалковий перелом кісток нижньої третини правої гомілки зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи №276 від 02 грудня 2021 року, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

26 жовтня 2021 року вказані відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001089 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 20 червня 2022 року року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим згідно ст.46 КК України, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001089 за ч.1 ст.286 КК України, закрито.

Як вбачається з висновку експерта №275 від 02 грудня 2021 року, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, скалковий перелом кісток носу, гематома правої брови та повік, численні забійно-рвані рани нижньої повіки та брови справа, субкон`юнктивний крововилив справа, забій правого ока, забій лівого колінного суглоба, гемартроз лівого колінного суглоба. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за обставин, викладених у описовій частині постанови.

Дана ухвала набрала законної сили 28 червня 2022 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадження, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому суд бере до уваги, що у кримінальній справі з`ясовуються обставини скоєння ДТП та вина сторін, внаслідок чого встановлюється наявність чи відсутність вини особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, а тому, розглядаючи справу у цивільному порядку, суд не має права перевіряти обставини ДТП і робити висновки про відповідальність осіб причетних до цієї ДТП.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачу спричиненої матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Необхідною підставою для покладення на особу відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірних дій відповідача, наявності шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, й довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок, як обов`язкова умова відповідальності за заподіяні збитки, полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (пункти 6.15, 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18)).

У відповідності до статті 23 Закону України шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є в тому числі, шкода, пов?язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв?язку з каліцтвом та/або іншим ушкодженням здоров?я.

В силу ст.ст. 24, 29 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров?я.

Протиправність дій відповідача по відношенню до позивача підтверджується вище зазначеною ухвалою суду та висновком експерта, в яких встановлені обставини отримання травми внаслідок ДТП, винуватцем якої є відповідач по справі.

Обставини ДТП, встановлені судом, отримані тілесні ушкодження позивачем внаслідок цього ДТП, їх ступінь та характер не оспорюються відповідачем.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 внаслідок отриманих в ДТП тілесних ушкоджень був госпіталізований 25 жовтня 2021 року до КНП «Прилуцька центральна міська лікарня». Знаходився на стаціонарному лікуванні по 06 листопада 2021 року.

У період стаціонарного лікування у КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» встановлено діагноз: скалковий перелом кісток носа, носова кровотеча, закрита черепно мозкова травма, струс головного мозку, забій правого ока, гематома брови, повік, численні забійні рвані рани нижньої повіки, та брови справа, субкон`юнктивний крововилив справа, забій правого ока, забій лівого колінного суглоба, гемартроз лівого колінного суглоба.

26 жовтня 2021 року проведено спіральну ком`ютерну томографію ОСОБА_1 , висновок: скалковий перелом кісток носа з обох боків, переважно праворуч із зміщенням уламків.

Згідно висновку експерта №275 від 02 грудня 2021 року, у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, скалковий перелом кісток носу, гематома правої брови та повік, численні забійно-рвані рани нижньої повіки та брови справа, субкон`юнктивний крововилив справа, забій правого ока, забій лівого колінного суглоба, гемартроз лівого колінного суглоба. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за обставин, викладених у описовій частині постанови.

Як зазначає позивач в позовній заяві внаслідок отриманих травм він перебував на стаціонарному лікуванні в Прилуцькій ЦМЛ, та ним відповідно до наданих квитанцій було придбано ліків на загальну суму в розмірі 3797 грн. 68 коп.

Дослідивши надані позивачем доказів на придбання ліків за період лікування, суд вважає, що належними, допустимими та достатніми доказами, у розумінні статей: 77, 78, 80 ЦПК України, понесених позивачем витрат на лікування є оригінали наступних фіскальних чеків: на суму 42,90 грн. від 31.10.2021 року, на суму 30,10 грн. від 02.11.2021 року, на суму 30,10 грн. від 03.11.2021 року, на суму 240,70 грн. від 02.11.2021 року, на суму 147,54 грн. від 01.11.2021 року, на суму 900,00 грн. від 26.10.2021 року, на суму 252,50 грн. від 26.10.2021 року, на суму 60,90 грн. від 26.10.2021 року, на суму 97,90 грн. від 26.10.2021 року, на суму 172,30 грн. від 26.10.2021 року, на суму 126 грн. від 29.10.2021 року, на суму 72,50 грн. від 26.10.2021 року, на суму 203,00 грн. від 01.11.2021 року, на суму 795,00 грн. від 27.10.2021 року. Фіскальний чек на суму 206,30 грн. від 08.11.2021 року, судом не приймається, оскільки медичні препарати були придбані після виписки з лікарні, тобто поза межами фактичного лікування. Таким чином, загальна сума понесених позивачем витрат на лікування, яка підлягає до стягнення з відповідача, становить 3 297 грн. 99 коп.

Крім того, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

По своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації (висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, сформульований у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат.

Подібний висновок вкладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.

Практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. При цьому судова практика має забезпечувати правову визначеність у питанні щодо компенсацій за вчинення аналогічних правопорушень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості, співрозмірності та справедливості, враховує характер правопорушення, глибину й тривалість завданих позивачеві душевних страждань, час і зусилля, необхідні для відновлення його прав і здоров`я, глибину фізичних і душевних страждань позивача та їх інтенсивність, перенесений позивачем фізичний біль від завданих тілесних ушкоджень та вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн. є розумним і справедливим відшкодуванням моральних втрат позивача за встановлених судом обставин нанесення позивачу тілесних ушкоджень та пережитих ним у зв`язку із цим негативних подій психологічного характеру.

Позивач, на підставі п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищезазначене та у зв`язку із частковим задоволенням позову, а саме на суму 23 297 грн. 99 коп., тобто на 20,8%, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі в розмірі 450 грн. 91 коп. на користь держави.

Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Зі змісту ст. 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом установлено, що представник позивача в позовній заяві зазначав орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: договір про надання правової допомоги №372-ц від 07.08.2022 відповідно до якого представництво інтересів ОСОБА_1 , у справі про стягнення збитків від ДТП 25 жовтня 2021 року з ОСОБА_2 , здійснював адвокат Кантур О.А., ордер на надання правничої (правової) допомоги, Детальний опис робіт (надання послуг) виконаних для надання правової допомоги від 26 серпня 2022 року на суму 4000 грн. та Акт здачі-прийому наданих послуг від 26 серпня 2022 року на суму 4000 грн.

Однак беручи до уваги складність справи, кількість та час судових засідань у яких адвокат участі не приймав, обсяг виконаних (наданих послуг) робіт адвокатом із значним юридичним стажем, якому потрібно значно менше часу, ніж це зазначено ним у розрахунках, які частково знайшли своє підтвердження в наданих адвокатом документах, тому на думку суду, понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. є неспівмірним складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), про що заявив і відповідач, а тому заявлена сума таких витрат підлягає зменшенню до 2 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.1187 ЦК України; ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 258, 263-265, 279, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Євроінс Україна» про стягнення матеріальной та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 297 грн. 99 коп. грн в якості відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн в якості відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 450 грн. 91 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28 квітня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , мешканка АДРЕСА_2 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Євроінс Україна», юридична адреса: м.Київ, вул.Велика Васильківська, буд.102.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА