Справа № 686/6770/23
Провадження № 2-др/686/93/23
02 листопада 2023 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд в складі:
головуючого судді Палінчака О.М.,
за участю секретаря Цибульської Г.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Хмельницькому заяву представника позивача ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування майнової шкоди, -
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13 червня 2023 року ухваленому у справі № 686/6770/23 позов ОСОБА_3 до ТОВ «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування майнової шкоди задоволено.Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 21 165 грн. 85 коп.

03 липня 2023 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду про відшкодування судових витрат по справі, а саме: витрат на правову допомогу в сумі 14 000 грн. 00 коп., витрат зі сплати судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп., витрати на проведення транспортно-товарознавчого експертного дослідження в розмірі 4530,48 грн., зазначивши, що рішенням суду не вирішено питання щодо судових витрат.

11 липня 2023 року від представника відповідача ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат, а саме: просить зменшити розмір витрат за надання правової допомоги до 3500 гривень та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат на проведення експертизи.

В судовому засіданні представник позивача заяву по ухвалення додаткового рішення підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію, викладену у клопотанні про зменшення судових витрат.

Дослідивши наданні докази, заслухавши учасників процесу, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог заяви з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, на професійну правничу допомогу.

Так, судом встановлено, що в позовній заяві представник позивача Ходаківська І.В. просила стягнути з відповідача судові витрати та подала заяву про ухвалення додаткового рішення у строки, передбачені законодавством України.

До заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача долучила копію договору про надання правової допомоги від 24.11.2022 року, додаток № 1 до договору від 24.11.2023 року, а на підтвердження сплати погодженого гонорару представником позивача надано довідка № 1 від 24.11.2022 року про оплату позивачем представнику ОСОБА_1 гонорару в розмірі 10 000 грн., акт приймання-передавання наданої правової допомоги від 13.06.2022 року, додаток № 1 до акту № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення по справах «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року; «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).

Судом встановлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок таких витрат поданий представником позивача вчасно, їх розмір підтверджено відповідними документами, а тому, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Проте, з урахуванням заперечень представника відповідача, принципів розумності, співмірності, пропорційності та справедливості, зважаючи на складність справи та фактично витрачений адвокатом час, суд приходить до висновку про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу до розміру у 10 000 грн. 00 коп.

Щодо відшкодування витрат на проведення експертизи

Як вбачається із ухвали від 20 вересня 2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження № 61-11308св23) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року в справі № 824/647/19-а (адміністративне провадження № К/9901/31359/20), у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 липня 2021 року в справі № 640/19089/20 (адміністративне провадження № К/9901/22986/21), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2022 року в справі № 524/710/21 (провадження № 61-1693св22), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31 травня 2023 року по справі № 914/3881/21 зробити висновок про те, що:

«розумний читач, який повністю володіє мовою, зрозумів би текст процесуальних норм так, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену як до подання позову, так і після (особливо, якщо судом враховано відповідний висновок експертизи як доказ). Тобто відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі;

звужувальне тлумачення процесуальних норм щодо не відшкодування судових витрат за експертизу суттєво обмежує засаду (принцип) цивільного судочинства про відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. При цьому, таке обмеження не обумовлене безпосередніми приписами норм процесуального законодавства, а зроблене касаційним судом на підставі припущень про обмеження права іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта, що не відповідає дійсності, оскільки враховуючи засаду (принцип) змагальності учасники справи не позбавлені можливості під час розгляду справи судом заперечувати проти висновку експерта, в тому числі посилаючись на наявність підстав для відводу, а суд, за таких обставин, має підстави для визнання такого висновку експерта недопустимим доказом;

відмова у відшкодування судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішенням (особливо, якщо судом враховано відповідний висновок експертизи як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права».

На підтвердження оплати позивачем витрат на проведення експертного дослідження до справи долучено договір №610/10-22 ввід 07.10.2022 року про проведення експертного дослідження, рахунок №2139 від 06.10.2022 року на суму 4530,48 грн., акт здачі-приймання висновку експерта №3277-3280/22-26 від 09.11.2022 року.

А тому, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4530,48 грн.

Окрім того, судом встановлено, що при направлені позовної заяви по справі до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією від 14.03.2023 року, яка міститься в матеріалах справи.

Отже, судовий збір, у відповідності із положенням ст. 141 ЦПК України підлягає повному стягненню у розмірі 1073 грн. 60 коп. із відповідач.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.121, 133, 137, 141, 247, 270 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Постановити у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування майнової шкоди - додаткове рішення.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат - задоволити частково.

Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» () на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 1073 грн. 60 коп. та витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4530,48 грн., а всього 15 604 грн. 08 коп.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст додаткового рішення суду складено 06 листопада 2023 року.

Суддя: О.М. Палінчак