РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/7332/22

Провадження № 22-ц/4815/128/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Вейтас І. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Басюка Олександра Петровича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 вересня 2022 року у складі судді Кучиної Н. Г., ухвалене в м. Рівне о 09 годині 36 хвилини, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що належний йому автомобіль «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_1 зазнав пошкоджень, внаслідок ДТП, яке сталося 01 серпня 2021 року за участю автомобіля «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Частину збитків йому відшкодувала страхова компанія де була застрахована його відповідальність - ПрАТ «ВУСО», решту в сумі 130 386,05 грн. він просить стягнути із винної особи. Крім того, зазначив, що йому також було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20 000,00 грн.. Просив суд стягнути на свою користь з відповідача шкоду, спричинену майну внаслідок ДТП в сумі 130 386,05 грн., а також витрати на проведення експертизи в сумі 3 500,00 грн., та моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн. й судові витрати по справі.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 вересня 2022 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 86 099 грн. 38 коп., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. 00 коп., судові витрати, в розмірі 2 962,50 грн. В решті позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_2 адвокат Басюк Олександр Петрович оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок місцевого суду, покладений в основу рішення, про те, що позивач не надав доказів сплати ПДВ за наслідком ремонту автомобіля та зазначив, що відшкодування має здійснюватися без урахування ПДВ, і як наслідок позовна вимога позивача про відшкодування матеріальної шкоди була задоволена частково в розмірі 86 099 грн. 38 коп.. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивач не надав суду жодних доказів які підтверджують фактичні затрати на ремонт автомобіля за наслідками ДТП, які не було покрито страховою виплатою, яку отримав позивач. Додає, що матеріали справи не містять жодних квитанцій, накладних, актів виконаних робіт чи інших документів, які підтвердили суми. котрі були сплачені позивачем за ремонт автомобіля за наслідком ДТП. Вважає помилковими та безпідставними твердження позивача, з якими погодився місцевий суд, про те, що розмір витрат позивача на ремонт автомобіля слід визначати відповідно до Звіту №00058/2021 від 17 вересня 2021 року, адже у самому тексті цього звіту міститься згадка про те, що оцінювач не гарантує в будь-якій формі факту її достовірності, а також містить думку оцінювача щодо імовірної ринкової вартості об`єкта. Доводить, що за таких обставин судом першої інстанції взято за основу для ухвалення рішення звіт про оцінку, який ґрунтується на припущених та суб`єктивних судженнях оцінювача, що прямо суперечить положенням ст. 81 ЦПК України. Вказує, що доводам відповідача щодо неможливості застосування як належного доказу вищевказаного звіту суд першої інстанції не дав належної оцінки та не навів мотивів їх відхилення. З наведених міркувань просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі, а в частині вирішення питання про судові витрати змінити у відповідності до принципу пропорційного стягнення судових витрат .

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 01 серпня 2021 року о 13 год. 00хв. в м. Рівне на вул. Гагаріна, 32 А сталося ДТП, за участі транспортного засобу «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Рівненського міського суду від 26.10.2021 р. ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124 КУпАП (а.с. 4, 5).

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Власником автомобіля «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_1 є позивач, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 22).

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля відповідача «Opel Astra» д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ «ВУСО», про що свідчить страховий акт № 2159516-1 від 10.11.2021 р. (а.с. 6).

Відповідно до з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Для визначення вартості матеріального збитку спричиненого власнику автомобілю «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_1 судовим експертом Зінь І.В. було зроблено Звіт №00058/2021 про оцінку автомобіля від 17.09.2021 р., згідно якого вартість матеріального збитку власнику автомобіля «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_4 ПДВ складає 260386,05 грн., а без ПДВ 216 988, 38 грн. (а.с. 8-17).

ПрАТ «ВУСО» було виплачено ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 130 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 53838 від 10.11.2021 р. (а.с. 7).

За наведених обставин висновок суду першої інстанції про виникнення у потерпілого право на відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, є обґрунтованим, відповідає як обставинам цієї справи, так і нормам закону що їх регулюють.

Згідно п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Отже, оскільки сума завданої шкоди становить 216 988,38 грн., а розмір плаченого страхового відшкодування - 130 000 грн., то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає різниця цих сум в розмірі 86 099, 38 грн..

Покликання апелянта на те, що судом не взято до уваги заперечень сторони відповідача про безпідставне врахування суми ПДВ, то вони апеляційним судом відхиляються як такі, що суперечать матеріалам справи. Як вбачається із самого рішення, місцевий суд погодився із запереченням відповідача в частині необґрунтованого розміру матеріального збитку з включенням до суми ПДВ, яку просить стягнути позивач, оскільки доказів підтвердження факту оплати проведеного ремонту автомобілю «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_1 та сплати позивачем виконавцю ремонту суми ПДВ, суду не надано, а тому судом і взята до уваги сума розміру оціненої шкоди згідно звіту №00058/2021 про оцінку автомобіля від 17.09.2021 р. без ПДВ 216 988,38 грн..

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала: зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки .

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, тощо. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено судом, моральні страждання позивача виникли у зв`язку з діями відповідача, які призвели до того, що через пошкодження автомобіля він не мав можливості користуватися ним, був змушений змінити звичний спосіб життя, його сім`я була позбавлена можливості поїхати в раніше заплановану відпустку на автомобілі. На протязі усього часу він нервується, оскільки змушений докладати максимум зусиль для поновлення його порушеного права в результаті неправомірних дій відповідача.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи тривалість, глибину та характер моральних переживань позивача, які він переніс у зв`язку з пошкодженням свого автомобіля та необхідністю вжиття заходів для відновлення своїх прав, враховуючи принципи розумності, справедливості, а також неприпустимості збагачення особи за рахунок відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд погоджується із визначеним місцевим судом розміром моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржуване рішення постановлене місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Басюка Олександра Петровича залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 вересня 2022 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 січня 2023 року.

Головуючий Н. М. Ковальчук

Судді: І. В. Вейтас

С. В. Хилевич