12.01.2023 Єдиний унікальний номер 205/7564/22
Провадження № 2/205/308/23
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2023 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Бізяєвої Н.О.
за участю секретаря судового засідання Ільїчової К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання представника ОСОБА_1 в особі представника адвоката Писаренко Наталії Олексіївни про зупинення провадження у справі № 755/7564/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, до досягнення сином двадцяти трьох років.
Ухвалою суду від 02 грудня 2022 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Писаренко Н.О. поступило письмове клопотання про зупинення провадження по даній справі, у зв`язку з тим, що указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022року з 24 лютого 2022року 05 год 30 хв в Україні введено воєнний стан, який триває по цей день. Відповідач ОСОБА_1 на даний час перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України. У зв`язку з існуванням обставин, зазначених п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для обов`язкового зупинення провадження у справі, просить провадження зупинити до припинення перебування ОСОБА_1 у складі ЗСУ, до закінчення воєнного стану в Україні та повернення відповідача із лав ЗСУ.
Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши клопотання, перевіривши матеріали справи дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Судом встановлено, що відповідно довідки №4323 від 22.12.2022 року Міністерства оборони України Кременецького району Територіального центру комплектування та соціальної підтримки , відповідач ОСОБА_1 дійсно призваний на військову службу.
Клопотання про зупинення провадження у справи заявлено стороною відповідача.
З аналізу викладених норм ст.ст. 251, 253 ЦПК України вбачається, що наслідком не зупинення провадження у справі щодо особи, яка безпосередньо перебуває у складі ЗСУ України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, є порушенням прав такої особи.
Однак, суд звертає увагу на те, що відповідач має уповноваженого ним на представництво своїх інтересів представника, тобто визначився з захистом та представництвом своїх прав та інтересів, має можливість користуватися всіма наданими йому законом правами - викладати свою позицію у передбачений законом спосіб, надавати свої докази тощо.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Суд зазначає, що зупинення провадження у даній справі призведе до порушення права позивача на розумний строк розгляду її справи відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції.
Крім того, відповідач обізнаний щодо наявності цієї справи в суді, відповідачем не вказано, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період його знаходження на військовій службі, враховуючи, що він не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК прав через свого представника.
Суд також приймає до уваги особливе значення цієї справи в умовах воєнного стану, що на військовослужбовців під час воєнного стану, як і раніше, покладається обов`язок сплачувати аліменти, оскільки діти потребують особливої, додаткової уваги з боку держави та їх батьків, а стягнення аліментів на їх утримання є один зі способів захисту інтересів дітей.
Судом встановлено, що на даний час дитина проживає з позивачем та навчається у Дніпровському індустріальному фаховому коледжі на ІV курсі денного відділення на бюджетній основі.
У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Ст. 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Крім того, обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.
Таким чином, можна зробити висновок, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
За правилами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
При цьому, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Між тим, зупинення провадження у справі за вказаних обставин буде порушувати гарантоване право на захист прав, свобод та інтересів дітей, що є неприпустимим, а суд має керуватися перед усім інтересами дітей та їх захистом з огляду на їх вік та ситуацію, що склалась навколо.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні клопотання сторони відповідача.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 251, 259, 268, 272 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 в особі представника адвоката Писаренко Наталії Олексіївни про зупинення провадження у справі № 755/7564/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину - відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Н.О. Бізяєва