КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Степанюк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року (суддя Новак Р.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача та стягнення коштів,

встановив:

у березні 2021 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Матяш Т.В. звернувся до суду з позовом, у якому, із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з АТ «Державний ощадний банк України» пеню в розмірі 0,1 % за кожний день прострочення зобов`язання по день фактичного виконання зобов`язання, але не більше 10% суми переказу, що складає 598 899,50грн, та судові витрати.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що 19 червня 2015 року уклав з АТ «Ощадбанк» договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжних карток, на підставі якого відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 у філії Донецьке обласне управління Ощадбанку. У червні-серпні 2015 року на зазначений рахунок від ТОВ «Синтоп» надійшли грошові кошти у розмірі 5 988 995грн, однак 25 серпня 2015 року, згідно із листом Управління фінансового моніторингу Ощадбанку, були зупинені всі видаткові операції по його рахунку, 3 вересня 2015 року Державна служба фінансового моніторингу України своїм рішенням також зупинила всі фінансові операції по рахунку і передала матеріали до правоохоронних органів. Наприкінці вересня 2015 року ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва був накладений арешт на кошти на його рахунку в межах кримінального провадження, а вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року у справі № 761/32089/18, який набрав законної сили, скасовано арешт усіх без виключення грошових коштів, що знаходилися на його рахунку, відкритому у філії - Донецьке обласне управління Ощадбанку.

Позивач зазначав, що 2 жовтня 2018 року через представника звернувся до Донецького обласного управління Ощадбанку із заявою про здійснення безготівкового переказу коштів на ім`я третьої особи, на що листом АТ «Ощадбанк» від 19 жовтня 2018 року отримав відмову з посиланням на те, що банком проведено оцінку ризиків за операціями, оскільки контрагент-відправник коштів на рахунки був фігурантом кримінальної справи з розслідування можливого фінансування тероризму, банк змушений

вжити всіх можливих заходів щодо виключення ймовірності використання його послуг для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, та/або фінансування тероризму. 29 липня 2019 року він повторно подав до філії - Донецьке обласне управління Ощадбанку заяву на безготівковий переказ коштів, у задоволенні якої листом банку від 06 серпня 2019 року було відмовлено.

Позивач посилався на те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року та постановою Верховного Суду від 24 червня 2020 року, стягнуто з АТ «Ощадбанк» на його користь кошти у розмірі 5 988 995грн. Однак, банк лише після набрання чинності рішенням суду виконав розпорядження його представника і 17 січня 2020 року здійснив безготівковий переказ грошових коштів за реквізитами, вказаними у заяві.

Позивач вважав, що невиконання банком розпорядження клієнта з переказу коштів за заявою від 29 липня 2019 року свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності у вигляді сплати пені на підставі Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у розмірі 0,1% за кожний день прострочення зобов`язання по день фактичного виконання зобов`язання, але не більше 10% суми переказу.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 0,1% за кожний день прострочення зобов`язання по день фактичного виконання зобов`язання, але не більше 10% суми переказу, що складає 598 899грн 50коп. та судовий збір у розмірі 2 270грн на користь держави.

У поданій апеляційній скарзі представник АТ «Державний ощадний банк України» - адвокат Солдатенко А.М. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, прийняття рішення без повного та всебічного з`ясування обставин справи, з неправильною оцінкою наявних у справі доказів, неправильним встановленням обставин, що мають значення для справи.

Представник відповідача зазначає, що заява ОСОБА_2 про переказ вкладу від 29 липня 2019 року не відповідала формі розрахункового/касового документу, оскільки не містила всіх обов`язкових реквізитів, зокрема в ній не було зазначено суму касової операції, а лише зазначено про необхідність перерахування «всієї суми вкладу з процентами».

Також представник відповідача посилається на те, що між позивачем та АТ «Ощадбанк» було укладено саме договір банківського рахунку, шляхом підписання ОСОБА_1 заяви про приєднання № 563039806 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), а тому правовідносини, що виникли між сторонами регулюються главою 72 параграфу 3 ЦК України «Банківський рахунок», а не главою 71 параграфу 3 ЦК України «Банківський вклад», тому подання позивачем заяви про переказ вкладу і невиконання банком вказаної заяви не могло призвести до порушення банком зобов`язань по договору банківського вкладу, який сторонами не укладався.

Представник відповідача стверджує, що посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на судові рішення у справі № 757/30819/19-ц за позовом ОСОБА_1 до інших позивачів є безпідставним, оскільки предмет позову та обставини, які досліджувались під час розгляду справи № 757/30819/19-ц не мають жодного відношення до предмету судового розгляду у даній справі.

Також представник відповідача зазначає, що матеріали справи не містять жодних

належних та допустимих доказів на підтвердження звернення позивача або його представника до банку із дорученням про переказ саме такої суми грошових коштів, яку використовує суд першої інстанції для обрахунку пені, а тому, враховуючи невизначеність у заяві про переказ вкладу від 29 липня 2019 року, вказівки на конкретну суму, що підлягає переказу з рахунку позивача, як і відсутність інших доказів на підтвердження суми переказу, неможливо визначити суму простроченого платежу.

Крім того, представник відповідача вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та не зменшив розмір пені, як такий, що значно перевищує розмір збитків.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Кисельов Є.В. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Представник позивача зазначає, що заява ОСОБА_2 відповідає формі розрахункового документа, була складена по формі банку, яка надана представнику позивача саме працівникам банківської установи в приміщенні банківської установи.

Представник позивача вважає, що судом першої інстанції розмір пені визначено коректно та арифметично вірно, він повністю відповідає дійсній сумі переказу як базі нарахування, так і вимогам закону щодо її розміру, у зв`язку із чим зазначена у мотивувальній частині рішення суду описка жодним чином не вплинула на результат розгляду справи, зміст судового рішення, його законність, не перешкоджає його виконанню та ніяким чином не порушує права сторін у цій цивільній справі.

Представник позивача також зазначає, що підстави для застосування ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшення розміру пені мають лише у випадку відсутності законодавчого регулювання її граничного розміру, однак що стосується правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, то законодавцем у ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено граничний розмір пені в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 10% від суми переказу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника АТ «Ощадбанк» - Солдатенка А.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Матяш Т.В., яка просила залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 19 червня 2015 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжних карток, за умовами пунктів 1.1.1, 1.1.2 якого банк відкрив позивачу поточний рахунок № НОМЕР_1 .

У червні-серпні 2015 року на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я позивача, надійшли грошові кошти у розмірі 5 988 995грн.

25 серпня 2015 року листом Управління фінансового моніторингу АТ «Ощадбанк» зупинено всі видаткові операції за вказаним рахунком.

9 вересня 2015 року згідно з рішенням Державної служби фінансового моніторингу України також зупинено всі фінансові операції за вказаним рахунком і передано матеріали до правоохоронних органів.

У межах кримінального провадження ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року на грошові кошти у сумі 5 988 995грн на рахунку № 6731, відкритому на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Ощадбанк», накладено арешт.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 серпня 2018 року у справі № 761/32089/18, який набрав законної сили, скасовано арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року на грошові кошти у

сумі 5 988 995грн, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 у філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк».

2 жовтня 2018 року представник позивача ОСОБА_3 на підставі виданої довіреності звернулася до філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» із заявою, в якій просила повідомити, чи може вона на підставі наданих довіреностей замовити основну на ім`я власника рахунку та додаткову на її ім`я картки, отримати готівкові кошти через касу банку, а також здійснити безготівковий переказ коштів на ім`я третьої особи.

У відповідь на вказану заяву АТ «Ощадбанк» листом від 4 жовтня 2018 року попросив надати банку додаткові документи, а листом від 19 жовтня 2018 року повідомив, що проведено оцінку ризиків за операціями, які повірений має намір здійснити, враховуючи той факт, що рахунки, право розпоряджатись якими надано їх власниками відповідно до нотаріально засвідчених довіреностей, не обслуговувалися більше 3-х років (відсутній рух коштів), а також те, що контрагент-відправник коштів на рахунки був фігурантом кримінальної справи з розслідування можливого фінансування тероризму (в рамках якої, у тому числі, мали місце обмеження), банк змушений вжити всіх можливих заходів, щодо виключення ймовірності використання його послуг для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, та/або фінансування тероризму. У зв`язку з цим виникла необхідність у проведенні уточнення інформації щодо ідентифікації, верифікації та вивчення зазначених фізичних осіб шляхом особистого їх звернення до установи банку.

29 липня 2019 року представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 повторно подала до філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заяву про здійснення безготівкового переказу коштів з рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» на рахунок позивача в АТ «ПУМБ» (с.с.53).

6 серпня 2019 року АТ «Ощадбанк» надало відповідь, що розрахунково-касове обслуговування рахунку буде проведено після надання до банку всіх документів/відомостей, що вимагаються банком, та після особистої явки власників рахунків до установ банку для проведення верифікації і уточнення інформації про клієнта, оскільки частково надана інформація клієнтів є сумнівною і потребує уточнення, що зазначалося у листі банку від 25 січня 2019 року (с.с.55).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року у справі № 757/30819/19-ц стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 5 988 995грн, інфляційні втрати у розмірі 443 874,67грн, 3 % річних у розмірі 121 584,35грн, пеню у розмірі 3 % за кожний день прострочення у розмірі 44 378 452,95грн (с.с.16-23).

Постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано у частині стягнення інфляційних втрат, 3% річних і пені, нарахованої на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», та відмовлено у задоволенні вимог в цій частині. В іншій частині вимог рішення залишено без змін (с.с.24-39).

Постановою Верховного Суду від 24 червня 2020 року постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін (с.с.40-49).

17 січня 2020 року АТ «Ощадбанк» здійснив безготівковий переказ грошових коштів ОСОБА_1 у розмірі 5 988 995грн з рахунку № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» на рахунок, відкритому на його ім`я в АТ «ПУМБ» відповідно до заяви.

Задовольняючи позовні вимоги,суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із несвоєчасним виконанням зобов`язань за договором банківського рахунку щодо переказу коштів, згідно із заявою представника позивача від 29 липня 2019 року, банк зобов`язаний сплатити позивачу пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, але не більше 10 % від суми переказу відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи та

ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, зокрема, передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Спеціальним законом, який визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів та встановлює відповідальність суб`єктів переказу, був Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який діяв на час правовідносин сторін.

Переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою (пункт 1.24 частини першої статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Пунктами 32.1 та 32.2 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що банк, що обслуговує платника (отримувача), несе перед ним відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобов`язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1% суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10% суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Такі ж положення щодо розміру відповідальності банку за порушення строків переказу містять Правила здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), які згідно з пунктом 4.2 укладеного між сторонами договору банківського рахунку є його невід`ємною частиною.

Відповідно до Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк» (чинних на час виникнення спірних правовідносин) Особлива частина, розділ ХХ «Умови договору банківського рахунку», глава 12 «Відповідальність сторін», пункт 12.4 - за несвоєчасне (пізніше наступного банківського дня після отримання розрахункового документа) або помилкове з вини банку здійснення переказу коштів з карткового рахунку, за несвоєчасне зарахування на картковий рахунок суми, яка переказана клієнту, банк сплачує останньому пеню у розмірі 0,1 процента від суми

відповідного переказу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 процентів суми переказу.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку, що банк порушив свої зобов`язання по перерахуванню грошових коштів, які обліковувалися на рахунку позивача, за його розпорядженням, а відтак повинен сплатити позивачу пеню, яка була передбачена Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та з урахуванням умов укладеного між сторонами договору.

Установивши, що пеня за один рік значно перевищує 10% суми переказу, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув максимально встановлений законом та договором розмір пені у сумі 598 899,50грн, що становить 10% від суми затриманого переказу.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про переказ коштів від 29 липня 2019 року не відповідала формі розрахункового/касового документа, а подання заяви про переказ вкладу не могло призвести до порушення банком зобов`язань за договором банківського вкладу, який сторонами не укладався, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у здійсненні переказу банком було відмовлено не у зв`язку із неналежністю форми заяви та відсутністю укладеного між сторонами договору банківського вкладу.

Крім того, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року вказані доводи банку вже були визнані неправомірними.

При цьому заява про переказ від 29 липня 2019 року заповнена представником позивача на бланку, наданому банком із відповідними реквізитами, і містить як суму коштів, які підлягають перерахуванню, так і банківські установи та рахунки, на які необхідно здійснити перерахування коштів.

Твердження представника відповідача про те, що позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження звернення його до банку із дорученням про переказ коштів у розмірі 5 988 995грн, колегією суддів вважає необґрунтованими, оскільки рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року у справі № 757/30819/19-ц, встановлено, що дії відповідача щодо обмеження права користування поточним рахунком позивача, шляхом його блокування, не відповідали вимогам законодавства та порушували права позивача, а тому кошти підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне посилання суду першої інстанції на судові рішення у справі № 757/30819/19-ц за позовом ОСОБА_1 та інших позивачів до АТ «Ощадбанк» про стягнення коштів, оскільки справи мають різні предмети судового розгляду, є необґрунтованими, оскільки у зазначених рішеннях судами була встановлена неправомірна поведінка банку з приводу не перерахування за розпорядженням позивача грошових коштів, які обліковувалися на його рахунку, і саме у вказаних судових рішеннях була надана правова оцінка доводам банку, які відповідач повторно зазначає при розгляді даної справи.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд першої інстанції правомірно посилався на обставини, встановлені судами при розгляді справи № 757/30819/19-ц.

Посилання представника відповідача на неправомірне не застосування судом положень ч.3 ст. 551 ЦК України є безпідставними.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Розраховуючи пеню у даній справі, суд першої інстанції встановив, що її розмір

значно перевищує розмір переказу, а відтак зменшив розмір пені до 10% суми переказу, що не суперечить положенням частини 3 статті 551 ЦК України та відповідає положенням ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», є співмірною та пропорційною обставинам даної справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та наданим доказам, суд правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушення норм процесуального права, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення, рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 4 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук