Справа № 676/5979/23
Номер провадження 2/676/2057/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

17 жовтня 2023 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді - Шевцової Л.М.,

з участю секретаря судового засідання - Сопрун С.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кам`янець-Подільському цивільну справу № 676/5979/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

28.08.2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд площею 0,2470 га, кадастровий номер :02:003:0085, на якій розташований будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності.

Ухвалою суду від 30.08.2023 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

18.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду та повідомлено учасників справи.

Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача Олійник Т.В., яка представляє інтереси на підставі ордера серії ВХ № 1052372 від 24 серпня 2023 року,вказує, що відповідач ОСОБА_4 є власником будинку АДРЕСА_1 . З дозволу його родича вона в червні 2007 року посилилася у вказаному будинку, провела в ньому капітальний ремонт, в подальшому проводила поточні ремонти та обробляє земельну ділянку. За домовленістю з останнім передала йому кошти еквівалентні 1000 доларів США, тобто придбала спірний будинок, оскільки його власник не має наміру користуватись ним, чи проживати в ньому. Крім того, всі правовстановлюючі документи на домоволодіння і земельну ділянку віддав своєму родичу, а той відповідно віддав їй. З того часу жодних претензій до неї не було. Отже, вважає, що вона є власником спірного домоволодіння і земельної ділянки за набувальною давністю, Тому, вона вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_1 , в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином, також розміщенням повідомленням на сайті Судової влади, що підтверджується матеріалами справи.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підтвердили, що в даному будинку по АДРЕСА_1 , дійсно з 2007 року постійно проживає ОСОБА_2 , за час проживання там вона зробила ремонти, доглядає за будинком,обробляє присадибну ділянку.Колишній власник не заперечував щодо її поселення,сам перебуває в росії і не має наміру приїжджати в Україну.

Заслухавши представника позивача, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 2007 року позивачка ОСОБА_2 , хотіла придбати невеликий старий будинок в АДРЕСА_1 , звернувшись до продавця ОСОБА_5 ,який мав довіреність від власника на оформлення спадкових прав та відчуження будинку, однак він повідомив,що не є власником даного будинку, що він належить його родичу, а термін дії довіреності закінчився.

Оскільки власник- відповідач ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.04.2004 року, спадкова справа № 340/2004, зареєстрованим в реєстрі за № 1253, не цікавиться та не бажає доглядати будинок, не хоче та не може вже наразі надати довіреність на продаж будинку, оскільки більше не бажає нести додаткові витрати,то правомірність проживання позивачки в будинку є безперечною.

Свідок ОСОБА_5 ,який є племінником відповідача , довів до відома ОСОБА_2 , що власник будинку відмовився тратити кошти на оформлення прав на спірний житловий будинок та переслав йому поштою правовстановлюючі документи на нерухоме майно, чим ще раз довів, що його не цікавить даний будинок.

З червня 2007 року ОСОБА_2 , проживає в даному будинку, проводить поточні та капітальні ремонти, обробляє присадибну ділянку.Іншого житла немає.

Частиною 1 статті 344 Цивільного кодексу України, передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно частини 4 вказаної статті, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння, як підстави для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Зокрема, виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіє майном і понад 10 років, продовжує відкрито, безперервно користуватися житловим будинком, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на нього за набувальною давністю.

Крім того відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок,будівлю або споруду,що перебувають у власності,користуванні іншої особи,припиняється право користування земельною ділянкою,на якій розташовані ці об`єкти.

До особи,яка набула право власності на житловий будинок,будівлю або споруду,розміщені на земельній ділянці,що перебуває у власності іншої особи,переходить право власності на земельну ділянку або її частину,на якій вони розміщені,без зміни її цільового призначення.

Керуючись ст. 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд, площею 0,2470 га, кадастровий номер :02:003:0085, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом 30 днів з дня його проголошення..

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 289 ЦПК України.

Повне рішення складено 23 жовтня 2023 року.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Л.М. Шевцова