Справа № 569/8305/23
УХВАЛА

09 травня 2023 року

Суддя Рівненського міського суду Тимощук О.Я., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики, із заявою про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики.

По даній справі відкрито провадження і вона призначена до розгляду.

Разом з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову.

Свою заяву обґрунтовує тим, що вона звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики від 17.12.2020 року та розпискою від 17.12.2020 року в розмірі 39 219,65 дол. США.

Зазначає, що відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі із 06.06.1992 року, а відтак усе майно набуте ними за договорами купівлі-продажу є їх спільною сумісною власністю. Оскільки, кошти були отримані в позику одним із подружжя та використані в інтересах сім`ї, то відповідно подружжя солідарно несе відповідальність за погашення боргів перед кредиторами, майном що перебуває у їх спільній сумісній власності.

Згідно із Витягів з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно відповідачів, серед нерухомого майна подружжя у власності відповідачів наявна лише житлова квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира була спільно придбана подружжям 26.08.2005 року та зареєстрована на ім`я відповідача 1 ОСОБА_2 , а відтак є спільною власністю подружжя. Однак, як слідує із відомостей з реєстру Іпотек, вищевказана квартира наразі перебуває в іпотеці за договором іпотеки укладеним 30.12.2020 року із ОСОБА_4 , розмір боргу що забезпечується складає 978 900 грн., що станом на день укладення такої позики відповідає 34 500 дол. США. А тому на вказану квартиру не може бути звернуто стягнення без згоди Іпотекодержателя.

Зазначає, що у спільній власності подружжя перебуває також транспортний засіб марки BMW, модель X5, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який придбаний подружжям та зареєстрований в державному реєстрі 18.01.2012 року на ім`я дружини - ОСОБА_3 . А відтак, вказаний транспортний засіб є також спільною власністю подружжя.

Вказаний транспортний засіб відповідач 1 - ОСОБА_2 запропонував для позивача згідно листа-розписки від 16.06.2022 року як засіб забезпечення виконання своїх договірних зобов`язань за розпискою від 17.12.2020 року.

Іншого майна, за рахунок якого може бути задоволені грошові вимоги позивача у даному позові, в тому числі особистих рахунків, жоден із подружжя не має.

Згідно ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, що за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 641/9402/13-ц сформував позицію договір позики, за яким дружиною не надано доказів того, що кошти отримані за договором позики були використані не в інтересах сім`ї, а на особисті потреби чоловіка, тобто нею не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя, проте тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує, то Суд вважає правильними висновки про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики.

Також в постанові у справі № 295/8319/18 від 07.10.2021 року Верховний Суд сформулював правову позицію щодо солідарної відповідальності подружжя за зобов`язаннями. Оскільки, відповідно до частини другої статті 73 СК стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Таким чином, за спільними зобов`язаннями подружжя останнє відповідає усім своїм майном.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006, № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З Витягів із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек вбачається, що відповідачі володіють лише одним нерухомим приміщенням квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та, яка наразі перебуває в іпотеці за Договором іпотеки укладеним 30.12.2020 року із ОСОБА_4 , розмір боргу що забезпечується складає 978 900 грн. Серед іншого майна у відповідачів, на яке може бути звернуте стягнення наявний лише транспортний засіб марки BMW модель X5, 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 .

Враховуючи характер та зміст заявлених позивачем позовних вимог, зважаючи на те, що реально існує імовірність подальшого відчуження рухомого та нерухомого майна, що може ускладнити виконання рішення по справі в разі задоволення позову, суд вважає, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки BMW модель X5, 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , який є спільною власністю подружжя, однак зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 - підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки BMW, модель X5, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 .

Копію ухвали направити для виконання Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (33028, м. Рівне, вул. Замкова, 22А), Регіональному сервісному центру ГСЦ МВС в Рівненській області (33024, м. Рівне, вул. Вербова, буд. 39), та для відома учасникам процесу.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 27.04.2004 року, проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 ).

Боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 04.07.1997 року, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 ).

Боржник: ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 )

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук