Номер провадження 2/243/854/2023
Номер справи 243/1219/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кравченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ШИПІЦИН Олександр Володимирович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, яку обґрунтовано тим, що після смерті матері ОСОБА_3 вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2020 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устіновою І.Є.

Відповідно до зазначеного Свідоцтва спадщина складається з недоотриманої пенсії в сумі 85 567,92 грн., однак, відповідачем розмір виплати було безпідставно зменшено до 77 141,11 грн. із застосуванням трирічного строку з моменту звернення до Пенсійного фонду, тобто, з 23 грудня 2017 року по 29 лютого 2020 року.

Розмір недоплаченої пенсії складає 8 426,81 грн.

Крім того, відповідачем за життя ОСОБА_3 було призупинено виплату пенсії з 01 січня 2016 року згідно з ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» в зв`язку з не підтвердженням місця проживання ОСОБА_3 .

З метою реалізації свого права на отримання спадкового майна у виді пенсії ОСОБА_3 , позивачка звернулась до відповідача з проханням надати розрахунок суми пенсії з 01 січня 2016 року по 23 грудня 2017 року, на що отримала відмову.

У зв`язку з відсутністю інформації щодо розміру невиплаченої пенсії ОСОБА_3 за період з 01 січня 2016 року по 23 грудня 2017 року позивачка не має можливості зазначити точну суму грошових коштів за цей період, яка не увійшла до складу спадщини та яку просить отримати у порядку спадкування за законом з одночасним визнанням права власності на цю суму як спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 . Приблизний розмір невиплаченої пенсії ОСОБА_3 за період з 01 січня 2016 року по 23 грудня 2017 року позивачка оцінює у 1 000,00 грн.

Позивач просить суд визнати за нею право власності на недоотриману ОСОБА_3 пенсію за період з 01 січня 2016 року по 23 грудня 2017 року в розмірі 1 000,00 грн., стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на свою користь недоотриману пенсію після ОСОБА_3 у розмірі 9 426,81 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1 073,60 грн. та витрат на професійну правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Позивач ОСОБА_2 , та її представник адвокат Шипіцин О.В., який діє на підставі Ордеру серії АН №1083658 від 06 квітня 2023 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та направив до суду Клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

18 квітня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що Головне управління вважає позов ОСОБА_2 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

За матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_3 з 01 липня 2014 року перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Бахмуті та отримувала пенсію в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).

При наданні відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсії на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно з свідоцтвом про право на спадщину.

Виплата пенсії ОСОБА_3 проведена по 31 грудня 2015 року.

З 01 січня 2016 року виплата пенсії ОСОБА_3 припинена на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення.

ОСОБА_3 особисто за час життя за поновленням виплати пенсії не зверталась.

Пенсійна справа знята з обліку з 01 березня 2020 року у зв`язку зі смертю пенсіонера 01 лютого 2020 року.

Для надання відповіді на лист приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Устинової І.Є. Головним управлінням проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , з урахуванням вимог ч.1 ст.46 Закону №1058 та в вересні 2020 року надіслана довідка нотаріусу про суму недоотриманої пенсії в розмірі 85 567,92 грн. з урахуванням ст.46 Закону №1058.

Розмір пенсії, який вказаний у свідоцтві про право на спадщину, визначається на підставі довідки управління.

За даними ІКІС ПФУ: Підсистема «Звернення» зареєстровано звернення ОСОБА_2 до Головного управління із заявою від 24 грудня 2020 року №11594 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

За результатами розгляду наданих документів нарахована та виплачена сума недоотриманої пенсії в розмірі 77 141,11 грн. за період з 23 грудня 2017 року по 29 лютого 2020 року з урахуванням вимог ст.46 Закону №1058 в межах трирічного строку до дня звернення за отриманням пенсії.

Пенсія ОСОБА_3 за період з 01 січня 2016 року по 22 грудня 2017 року не нараховувалась.

Крім того, відповідач зазначає, що матеріали справи не містять жодних достатніх та обґрунтованих доказів на підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат, розмір яких не відповідає критерію розумності, складності справи, а також співрозмірності ціни позову розміру заявлених судових витрат.

Отже, вартість послуг на правничу допомогу є завищеною, адвокатом не подано детального опису наданих послуг, договір про надання правничої допомоги не є розрахунком здійснених витрат часу при наданні правничої допомоги.

У задоволенні позовних вимог позивач відповідач просив відмовити у повному обсязі.

20 квітня 2023 року представником позивачки надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що висновки Головного управління жодним чином не спростовують підстави, на яких позивачка має право отримати спадщину відповідно до ст.ст. 1218, 1227 ЦК України, ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч.1 ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач проігнорував вимоги суду та не надіслав позивачці зазначені у відзиві додатки.

Ненадання відповідачем позивачці копій додатків до відзиву на позовну заяву позбавляють позивачку можливості скористатись своїми правами та здійснити належний розрахунок суми грошових коштів, яка не увійшла до складу спадщини.

Стосовно незгоди відповідача з вимогами про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, зазначає, що між представником позивачки та позивачкою укладено договір 10-02/2021-2 про надання правової допомоги від 10 лютого 2021 року Пунктом 2.1 договору встановлено, що розмір гонорару є конфіденційною інформацією та узгоджується сторонами окремо в додатковій угоді до договору.

Додатковою угодою №5 від 28 березня 2023 року №10-02/2021-2 про надання правової допомоги від 10 лютого 2021 року сторони визначили, що розмір гонорару є фіксованим та дорівнює 10 000 грн.

Розмір витрат на правничу допомогу відповідачем не оспорюється, ним оспорюються правові підстави вимоги стягнення витрат на правничу допомогу. У зв`язку з відсутністю відповідних заперечень відповідача, обґрунтування відмови у задоволенні вимог позивачки про стягнення витрат на професійну правову допомогу є безпідставною.

Представник позивачки просив позов задовольнити у повному обсязі.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устиновою І.Є. видане ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видане це Свідоцтво, складається з: залишку недотриманої пенсії в розмірі 85 567,92 грн.

Відповідно до Довідки Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 28 вересня 2020 року №0574-05-8/12243, ОСОБА_3 не отримувала пенсію за період з 17 вересня 2017 року по 29 лютого 2020 року в загальній сумі 85 567,92 грн.

Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 20 березня 2023 року за №4230-3377/П-02/8-0500/23 на звернення ОСОБА_2 від 18 лютого 2023 року, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була одержувачем пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону №1058 як внутрішньо переміщена особа. Виплата пенсії внутрішньо переміщеним особам проводиться за результатами рекомендацій Міністерства фінансів України щодо зупинення або припинення державних виплат щодо деяких громадян, одержаних відповідно до Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів ПФУ, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою КМУ від 18 лютого 2016 року №136. На підставі інформації, яка надійшла від УПСЗН Бахмутської міської ради, виплату пенсії ОСОБА_3 було призупинено з 01 січня 2016 року до з`ясування місця фактичного проживання, оскільки не підтверджено місце проживання ОСОБА_3 . Органи ПФУ призначають (відновлюють) виплату пенсії внутрішньо переміщеним особам за особливим зверненням з урахуванням вимог постанови КМУ від 05 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Пенсійна справа знята з обліку з березня 2020 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 . Водночас, ОСОБА_3 за життя пенсія з 01 січня 2016 року не нараховувалась та не виплачувалась, за поновленням виплати пенсії померла не зверталась, тому надати розрахунок загальної суми заборгованості недоотриманої за життя пенсії з 01 січня 2016 року немає можливості.

Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 31 січня 2023 року за №1310-346/П-02/8-0500/23 на звернення ОСОБА_2 від 07 січня 2023 року, 24 грудня 2020 року ОСОБА_2 надала до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 . Сума недоотриманої пенсії відповідно до ст.46 Закону №1058 була перерахована за три роки до дня звернення за отриманням пенсії за період з 23 грудня 2017 року по 29 лютого 2020 року, яка склала 77 141,11 грн. та виплачена ОСОБА_2 у березні 2021 року разовим дорученням.

На виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2023 року про витребування доказів відповідачем надано інформацію з автоматизованої системи нарахування пенсії (Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України щодо ОСОБА_3 , з періодом нарахувань з 01 липня 2014 року по 01 лютого 2020 року, де зазначено, що з січня 2016 року по листопад 2017 року пенсія не призначалась, не нараховувалась та не виплачувалась.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь недоотриману пенсію ОСОБА_3 в розмірі 9 426,81 грн.

У вересні 2020 року Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області надано нотаріусу Київського міського нотаріального округу Устиновій І.Є. довідку про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 на суму 85 567,92 грн. з урахуванням вимог ст.46 Закону №1058, на підставі чого нотаріусом було видано ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на вказану суму.

24 грудня 2020 року ОСОБА_2 надала до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 . Сума недоотриманої пенсії відповідно до ст.46 Закону №1058 була перерахована за три роки до дня звернення за отриманням пенсії за період з 23 грудня 2017 року по 29 лютого 2020 року, яка склала 77 141,11 грн. та виплачена ОСОБА_2 у березні 2021 року разовим дорученням, що сторонами по справі не оспорюється.

В довідці Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 28 вересня 2020 року, наданій на адресу Київського міського нотаріального округу, зазначено, що залишок недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 визначений за період з 17 вересня 2017 року по 29 лютого 2020 року та складає 85 567,92 грн.

Таким чином, при наданні відповіді нотаріусу щодо недоотриманої пенсії ОСОБА_3 відповідачем було зменшено розмір пенсії, обмеживши її трирічним строком звернення за ст.46 Закону №1058. Внаслідок цього нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом саме на недоотриману пенсію в сумі 85 567,92 грн. Після звернення спадкоємця до відповідача з вимогою виплатити суму недоотриманої пенсії, відповідачем було знов проведено перерахунок недоотриманої пенсії ОСОБА_3 , повторно обмеживши її трирічним строком звернення за ст.46 Закону №1058 з урахуванням моменту звернення спадкоємця з заявою про виплату недоотриманої пенсії та визначено суму недоотриманої пенсії, яка складає 77 141,11 грн., за період з 23 грудня 2017 року по 29 лютого 2020 року.

Щодо недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 01 січня 2016 року по 23 грудня 2017 року в розмірі 9 426,81 грн. суд зазначає наступне.

Вказана сума складається з недоотриманої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 17 вересня 2017 року в розмірі 1 000 грн., визначеному на власний розсуд самостійно позивачем, яка не увійшла до свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з обчисленням недоотриманої пенсії на підставі ст.46 Закону №1058, та недоотриманої пенсії за період з 17 вересня 2017 року по 23 грудня 2017 року в розмірі 8 426,81 грн., яка не увійшла до суми виплати в зв`язку з перерахунком на підставі ст.46 Закону №1058 під час звернення позивача за виплатою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, позивач успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке визначено в свідоцтві про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2020 року.

Різниця між грошовими коштами, зазначеними у свідоцтві про право на спадщину у розмірі 85 567,92 грн., та сумою недоотриманої пенсії, визначеної в зв`язку з перерахунком на підставі ст.46 Закону №1058 під час звернення позивача за виплатою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 77 141,11 грн., становить 8 426,81 грн.

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2020 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устіновою І.Є., у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманих пенсійних коштів у розмірі 85 567,92 грн., не оспорено та є чинним, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю за період з 17 вересня 2017 року по 23 грудня 2017 року в розмірі 8 426,81 грн. є безпідставною.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині виплати недоотриманої пенсії за період з 17 вересня 2017 року по 23 грудня 2017 року в розмірі 8 426,81 грн. підлягають задоволенню, оскільки остання успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Щодо визнання права власності на недоотриману пенсію спадкодавця за період з 01 січня 2016 року по 17 вересня 2017 року та стягнення її на користь позивача суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що виплату пенсії ОСОБА_3 відповідачем було призупинено з 01 січня 2016 року на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення.

Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Тлумачення ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії.

Посилання відповідача на те, що померла ОСОБА_3 за життя не виявила бажання поновити їй пенсію та не зверталася з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, пов`язаних з не підтвердженням перебування на обліку як внутрішньо переміщеної особи не передбачено жодним Законом, отже спадкодавець ОСОБА_3 мала право на нарахування та виплату пенсії за період з 01 січня 2016 року по 17 вересня 2017 року незалежно від звернення до відповідача та надання чи не надання нової довідки внутрішньо переміщеної особи.

Право на такі виплати у спадкодавця зберігається, і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання безпідставно не нарахованої відповідачем пенсії у порядку спадкування за законом.

Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), де надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Проте, з наданої відповідачем на Ухвалу суду про витребування доказів інформації встановлено, що з січня 2016 року по листопад 2017 року пенсія не призначалась, не нараховувалась та не виплачувалась, що позбавляє суд можливості визнати право власності та стягнути на користь позивача недоотриману пенсію за період з 01 січня 2016 року по 17 вересня 2017 року, оскільки не встановлена сума недоотриманої пенсії. Позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити нарахування за вказаний період позивачем не заявлялось.

За викладених обставин, проаналізувавши законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності та стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої пенсії ОСОБА_3 за період з 01 січня 2016 року по 17 вересня 2017 року задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману пенсію після ОСОБА_3 за період з 17 вересня 2017 року по 23 грудня 2017 року в розмірі 8 426,81 грн. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2020 року.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір по справі в розмірі 1 073,60 грн.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення недоотриманої пенсії у сумі 8 426,81 грн.

Процентне співвідношення задоволених вимог про стягнення недоотриманої пенсії становить 89,39 % ((8 426,81 грн. - задоволені вимоги) / (9 426,81 грн. - заявлені позовні вимоги )*100%), тому з відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 959,69 грн. (1 073,60 грн. * 89,39%) за вимоги майнового характеру.

Позивач також просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10 000 грн.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У статті 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21), Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 161/8104/21-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано ордер серії АН № 1083658 на надання правничої (правової) допомоги від 06 квітня 2023 року, договір №10-02/2021-2 про надання правової допомоги від 10 лютого 2021 року, орієнтовний розрахунок судових витрат від 06 квітня 2023 року, додаткову угоду №5 (до договору №10-02/2021-2 про надання правової допомоги від 10 лютого 2021 року) від 28 березня 2023 року, в п.2.6 якої зазначено, що розмір гонорару є фіксованим та дорівнює 10 000 грн., акт №5 приймання-передачі виконаних послуг (до договору №10-02/2021-2 про надання правової допомоги від 10 лютого 2021 року) від 10 квітня 2023 року.

Відповідач у відзиві зазначив, що розмір зазначених позивачем витрат на правову допомогу не відповідає критерію розумності, складності справи, а також співрозмірності ціни позову розміру заявлених судових витрат, тому просив відмовити у їх відшкодуванні.

З огляду на наявність заперечень відповідача проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд приходить до висновку, що вимога позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 5 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.15,16,25,328,1216,1217, 1218, 1227,1261 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат ШИПІЦИН Олександр Володимирович, до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти в порядку спадкування за законом у виді недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2020 року в розмірі 8 426,81 грн. (вісім тисяч чотириста двадцять шість грн. 81 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 959,69 грн. (дев`ятсот п`ятдесят дев`ять грн. 69 коп.) та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повне судове рішення складено 10 травня 2023 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Т.А. Хаустова