ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7758/23 Справа № 208/3267/22 Суддя у 1-й інстанції - Сушкова Л.І. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 08 липня 2011 року, який рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2022 року був розірваний. Однак, фактично їх шлюбні стосунки припинено з липня 2021 року. З того часу вона проживає з двома їх спільними доньками, - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 окремо від відповідача. Позивачка з доньками переїхала та проживала в квартирі своїх батьків, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому молодша донька відвідувала ясла-сад, а старша - школу, де навчалась у третьому класі. Нажаль, після припинення шлюбних відносин, між ними з відповідачем склались напружені та недоброзичливі стосунки, їм не вдалось між собою домовитися про участь батька у вихованні та утриманні доньок, на думку позивача, відповідач веде себе грубо, погрожує їй забрати дітей, відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу. Ще під час їх подружнього життя рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 січня 2014 року у справі №208/234/14-ц було стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання старшої доньки, ОСОБА_5 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Однак, від 2014 року по кінець 2021 року аліменти, які перераховувались на виконання цього судового рішення на її картковий рахунок, на власний розсуд, використовував ОСОБА_2 , оскільки у нього в користуванні знаходилась її банківська пластикова картка. Стосовно цього рішення про стягнення аліментів позивачка вказала, що ініціатором звернення до суду був відповідач. Він їй фактично нічого не пояснював з цього приводу, лише казав, що йому так треба. Вона повністю довіряла чоловікові, тому не сперечалась і не заглиблювалась у справу. На час розірвання шлюбних стосунків вона фактично не пам`ятала про існування судового рішення про стягнення аліментів на утримання старшої доньки. Про його існування «нагадав» колишній чоловік, лише після зміни банківських реквізитів та направлення нею в грудні 2021 року письмового повідомлення до органу державної виконавчої служби про таку зміну вона в 2022 році стала отримувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 . В той же час, виховання та утримання молодшої доньки, ОСОБА_6 , повністю лежить на одній позивачці, тоді як ОСОБА_2 не бажає добровільно надавати їй допомогу в утриманні дочки, хоч є дієздатною особою та має дохід, який дозволяє це робити. Відповідач займає керівну посаду в органах прокуратури України. Зважаючи на те, що в Україні з 24 лютого 2022 року відбуваються воєнні дії через агресію РФ, позивачка була змушена вивезти дітей у безпечне місце, тимчасово виїхавши з України. На цей час вона з доньками перебуває за межами України, отримавши статус тимчасового захисту. У зв`язку з цим їх матеріальне становище ускладнилось і загострилась потреба в участі батька в утриманні обох дітей.

Враховуючи викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача, аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки усіх його видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття, починаючи з дня звернення до суду.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2023 року позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/8 частки усіх видів доходу (заробітку) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 07 липня 2022 року, до досягнення нею повноліття.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/8 частки усіх видів його доходу/заробітку, що вдвічі перевищує встановлений розмір на одну дитину чинним законодавством, та вважав, що такий розмір буде достатнім для утримання доньки та жодним чином не порушить й законних прав відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що справа про стягнення аліментів може розглядатись виключно в спрощеному порядку, тоді як суд першої інстанції у порушення норм процесуального права, розглянув її в загальному порядку. Крім того, апелянт вказує, що суд здійснив розрахунок на підставі довідки про доходи відповідача з лютого по липень 2022 року, тоді як рішення виніс в червні 2023 року, не перевіривши, які доходи він має на цей час.

31 жовтня 2023 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2023 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на утримання доньки аліменти розмірі 1/8 усих видів його доходу/заробітку, суд першої інстанції виходив, що визначений розмір відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб дитини, а також не призведе до погіршення забезпеченості відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1ст. 181 СК України).

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 1 та 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Встановлено, що сторони мають двох спільних доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають окремо від відповідача.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 січня 2014 року з ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), за згодою відповідача.

24 вересня 2021 року позивачка звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання обох дітей.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі наказу та роз`яснене її право на звернення до суду в позовному порядку.

Встановлено та не заперечується сторонами, що у зв`язку з початком воєнних дій на території України та збройної агресії РФ проти України, позивачка була змушена вивезти дітей у безпечне місце, тимчасово виїхавши з України, на даний час знаходиться у Німеччині, та отримала разом з дітьми статус тимчасового захисту.

Таким чином, позивачка отримує, додатково, окрім призначених аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , допомогу від Німеччини, як біженка з дітьми.

Так, за період з серпня 2021 року по березень 2022 року відповідачем, в добровільному порядку, надано допомогу у вигляді грошових коштів, на загальну суму 48 000,00 грн., що підтверджується наданими ним копіями квитанцій про перерахування аліментів, саме доньці ОСОБА_6 .

Також, відповідачем надано копії квитанції про перерахування коштів на утримання доньки ОСОБА_6 за квітень 2023 року.

Вказане свідчить про те, що відповідач в добровільному порядку надає поміч на утримання доньки ОСОБА_6 .

Також, ОСОБА_2 , надано довідку про те, що його батьку відмовлено в призначенні пенсії за віком, а тому відповідач надає посильну допомогу й своєму батьку, саме в придбанні ліків, продуктів харчування.

З наданої відповідачем довідки про його заробіток в Дніпропетровській обласній прокуратурі з лютого по липень 2022 року, розмір заробітної плати, склав 369 454,67 грн.. Тобто, його середній заробіток за місяць становить 61 575,78 грн. та за цей період ним сплачено аліменти на утримання доньки, ОСОБА_5 в сумі 179 789,78 грн., що дорівнює близько 30, 000 грн., щомісячно.

Встановивши вказані обставини справи, а також взявши до уваги матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів непрацездатного батька, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, а це приблизно 7696,97 грн., відповідає вимогам закону, саме такий розмір аліментів є обґрунтованим, достатнім та відповідним щомісячним розміром аліментів, які належить стягнути з відповідача на утримання його неповнолітньої дитини.

Суд вірно врахував необхідність участі матері в утримані дітей.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , у розмірі частки заробітку (доходу) відповідача, буде порушувати права та інтереси останнього, оскільки з урахуванням вже стягнутої частки аліментів з його заробітку (доходу) в розмірі 1/3 частки, сума аліментів буде перевищувати 50% його заробітку.

Доводи апелянта в скарзі про те, що апелянт вказує, що суд здійснив розрахунок на підставі довідки про доходи відповідача з лютого по липень 2022 року, тоді як рішення виніс в червні 2023 року, не перевіривши, які доходи він має на цей час, - колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не впливають на законність рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Врахувавши рівність прав та обов`язків кожного із батьків щодо утримання доньки, колегія суддів не знаходить правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача.

Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів є достатнім для дитини відповідного віку та жодним чином не порушує законні права відповідача.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко