Провадження № 2/461/96/23
04.05.2023 року місто Львів
Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Стрельбицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача Цинайко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом
( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )
представник позивача адвокат Кісіль Роман-Володимир В`ячеславович
( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 )
відповідач Львівська обласна прокуратура
відповідач Державна казначейська служба України
про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,
В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.05.2023 року даний позов було задоволено частково. Вирішено стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 1000000 (один мільйон) гривень, стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати за проведення судово-психологічної експертизи у розмірі 33840 (тридцять три тисячі вісімсот сорок) гривень 00 копійок та стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок. В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.

Під час судового розгляду позивач подав до суду заяву про винесення окремої ухвали в якій зазначив наступне.

З огляду на системне та триваюче недотримання рекомендацій ЄСПЛ щодо виконання своїх обов`язків, що демонструє Україна щодо невжиття належних заходів для виконання судових рішень стосовно дітей і «батьківства» на що вказує кримінальне переслідування у справі № 463/4212/17-к, яке 17.02.2017 року ініціювали державні виконавці спільно з Органом опіки і піклування в межах виконання рішення № 1309/9120/12, перекручуючи обов`язок захистити і поновити сімейне право ОСОБА_3 , яке продовжує свою психотравмувальну дію на позивача у вигляді істотних стрес-факторів «відчуження батька та потребі цільової підтримки доньки», всупереч Рішення ЄСПЛ №12962/19 (Vykhovanok v. Ukraine) від 07 жовтня 2021 року, на що вказує висновок Органу опіки і піклування від 10.02.2023 року, який рекомендацій ЄСПЛ та недоліки в своїй роботі не тільки не усуває, а перекручує та усугубляє, чим поглиблює обсяг моральної шкоди, як позивача так і його доньки.

Також, позивач заяву обґрунтовує тим, що у справі № 463/4212/17-к позивачу пред`явлена підозра та висунуто обвинувачення під час виконання державними виконавцями та Органом опіки і піклування рішення Залізничного районного суду (м. Львів) № 1309/9120/12 про забезпечення сімейних прав на зустрічі з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Психотравмувальна ситуація (моральна шкода) для позивача не вичерпала себе з ухваленням виправдувального вироку від 29.02.2021 року, а далі системно продовжується. На зазначену системну психотравмувальну дію вказує висновок Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки і піклування від 10.02.2023 року. За твердженням позивача, орган опіки перекручує зміст виправдувального вироку у справі № 463/4212/17-к і спотворює суть рішення ЄСПЛ № 12962/19 від 07 жовтня 2021 року та найкращі інтереси дитини. Зазначає, що у справі №461/10369/21 позивач звертається за юридичним захистом своїх порушених прав способом адекватного відшкодування моральної шкоди, яка (з 17.02.2017 року) навіть після ухвалення виправдувального вироку у справі № 463/4212/17-к не припиняється, а далі усугубляється Органом опіки і піклування. Про наведене, на думку позивача, свідчить висновок Органу опіки та піклування від 10 лютого 2023 року.

За твердженням позивача, справедливий та своєчасний захист його порушених прав і інтересів найперше створює необхідність припинення ризиків подальшого створення психотравмувальної дії моральної шкоди, як такої, способом усунення недоліків в діяльності державних органів, які нажаль продовжуються.

Позивач вказує, що усі дії Органу опіки і піклування обмежились до ініціації кримінального переслідування щодо нього. Таким чином, позивач стверджує, що порушуються його права як батька, а це впливає на інтереси його доньки ОСОБА_4 .

На підтвердження вказаних доводів позивачем надано висновок Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки і піклування від 10.02.2023 року. Згідно даного висновку Личаківська районна адміністрація, як орган опіки і піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, з дотриманням таких принципів:

-забезпечення найкращих інтересів дитини;

-недопущення дискримінації дітей;

-конфіденційності інформації про дитину.

Безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, а також стосовно здійснення передбачених законодавством заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад (далі - служби у справах дітей).

Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства», законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Суд звертає увагу на те, що захист інтересів дитини має знаходитися в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Отже, об`єктивна характеристика одного з батьків є невід`ємною частиною діяльності органу опіки і піклування, який залучений до виконання рішення щодо дитини, при визначенні участі батьків у вихованні і спілкуванні з нею.

Відповідно до ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Отже, предметом розгляду у даній справі є факт спричинення позивачу моральної шкоди та відшкодування йому відповідних збитків внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Водночас, обставини та матеріали кримінального провадження, яке було предметом дослідження з іншими доказами у цій справі свідчать про те, що обидві справи нерозривно пов`язані із батьківськими правами та обов`язками позивача, адже кримінальне провадження було ініційоване у зв`язку із виконанням рішення про визначення способу участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини.

Очевидним для суду є те, що подальші дії органу опіки і піклування щодо контролю, в межах наданих повноважень, за недопущенням прав доньки позивача, серед іншого будуть пов`язані із врахуванням характеризуючих даних про особу ОСОБА_1 .

В цьому контексті, оскільки сторона у справі наголошує на цих обставинах, суд вбачає за необхідне звернути увагу на наступне.

Як зазначено вище, згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

В ході розгляду справи встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 463/4212/17-к (зареєстроване у ЄРДР за №0000435 від 18.02.2017) ухвалено виправдувальний вирок, який набрав законної сили.

Отже, з огляду на наведені обставини встановлені в ході розгляду справи, доводи позивача та положення ст. 62 Конституції України, суд вважає за доцільне звернути увагу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, на неприпустимість врахування при вирішенні способу участі позивача у спілкуванні з дитиною, як негативної характеризуючої ознаки особи ОСОБА_1 , факт перебування останнього у якості обвинуваченого у згаданому кримінальному провадженні.

Суд не може залишити поза увагою вищенаведені доводи позивача, а тому вважає за необхідне скерувати копію даної ухвали до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування з метою перевірки таких доводів, врахування у подальшій діяльності та вжиття заходів належного реагування.

Керуючись ст. 262 ЦПК України, суд -

постановив:

Звернути увагу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, на неприпустимість порушення положень статті 62 Конституції України та врахування при визначенні способу спілкування батька з дитиною, як негативної характеризуючої ознаки особи ОСОБА_1 , факт перебування останнього у процесуальному статусі обвинуваченого у кримінальному провадженні № 463/4212/17-к (зареєстроване у ЄРДР за №0000435 від 18.02.2017).

Окрему ухвалу скерувати до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, для вжиття заходів належного реагування.

Встановити Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, строк для надання відповіді суду про вжиті заходи за фактами викладеними в окремій ухвалі протягом тридцяти днів з дня отримання її копії.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст окремої ухвали складено 08 травня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький