Справа № 462/5875/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 березня 2023 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді: Кирилюк А.І.,

за участі секретаря: Антощук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Львові за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду із згаданим вище позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 168 997,98 гривень матеріального відшкодування та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 26.10.2021 року в справі №462/5444/21 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та відносно останнього застосовано покарання у виді штрафу, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. Так, ОСОБА_2 22.07.2020 року, приблизно о 23:40, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по вулиці Любінській в напрямку до центральної частини м. Львова, на регульованому перехресті вулиць Любінська та Виговського, всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху грубо порушив вимоги чинних правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме :Р. 10 п.10.1. Р. 16 п.16.6. Відповідно до Р.10 п.10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Відповідно 10 Р. 16 п. 16.6 правил дорожнього руху повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора. водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам. що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Вказані порушення виразились в тому, що ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував дорожню обстановку, при проїзді регульованого перехрестя, маючи намір виконати маневр повороту ліворуч, не надав перевагу у русі транспортному засобу який рухався прямолінійно у зустрічному йому напрямку та здійснив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві приватної власності, чим завдано матеріальних збитків. Відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи №869/22, вартість матеріального збитку з технічної точки зору заподіяного власнику автомобіля FORD FOCUS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на момент проведення експертизи становить 332 064,00 грн (триста тридцять дві тисячі шістдесят чотири гривень 00 коп.) Вартість утилізації (вартість пошкодженого) автомобіля FORD FOCUS, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на момент проведення експертизи, становить 33 066,02 (тридцять три тисячі шістдесят шість гривень 02 коп.) Страховою компанією виплачено 130 000 гривень. Оскільки вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіл,я внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує суму виплаченого страхового відшкодування, то, на думку позивача, із відповідача слід стягнути різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу), вартістю утилізації (вартості пошкодженого) автомобіля та отриманим страховим відшкодуванням, тому, враховуючи викладене, просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 01.11.2022 року відкрито загальне позовне провадження в справі. /а.с.57/

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Враховуючи наведене, а також вимоги ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Між сторонами виникли правовідносини, які випливають із деліктних зобов`язань відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 26.10.2021 року в справі №462/5444/21 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та відносно останнього застосовано покарання у виді штрафу, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. Так, ОСОБА_2 22.07.2020 року, приблизно о 23:40, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по вулиці Любінській в напрямку до центральної частини м. Львова, на регульованому перехресті вулиць Любінська та Виговського, всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху грубо порушив вимоги чинних правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме : Р. 10 п.10.1. Р. 16 п.16.6. Відповідно до Р.10 п.10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Відповідно 10 Р. 16 п. 16.6 правил дорожнього руху повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора. водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам. що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Вказані порушення виразились в тому, що ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував дорожню обстановку, при проїзді регульованого перехрестя, маючи намір виконати маневр повороту ліворуч, не надав перевагу у русі транспортному засобу який рухався прямолінійно у зустрічному йому напрямку та здійснив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві приватної власності. /а.с.10-12/

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи №869/22 від 11.10.2022 року, ринкова вартість досліджуваного автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без врахування аварійних пошкоджень (до ДТП), станом на момент проведення експертизи, становить 332 064 грн. Вартість матеріального збитку з технічної точки зору зподіяного власнику автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на момент провадення експертизи становить 332 064 грн. Вартість утилізації (вартість пошкодженого) автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на момент проведення експертизи, становить 33 066,02 грн. /а.с.16-50/

Позивачем стверджується факт проведення страхової виплати на суму 130 000 гривень.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення: протиправна поведінка особи; настання шкоди; причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; вина завдавача шкоди.

Внаслідок такої протиправної поведінки, ОСОБА_1 було завдано шкоду, як власнику автомобіля. Отже, встановленими є такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка особи, настання шкоди та причинний зв`язок.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже законом встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди.

Вина ОСОБА_2 підтверджена вказаним вище виироком суду, тому наявний такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина.

Згідно із ч.1, ч.2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, за змістом вказаних норм матеріального права, вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, можуть бути заявлені у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Вищевказаний правовий висновок викладений у постанові ВС КЦС від 14.02.2018 року в справі №754/1114/15-ц.

В даному випадку, застосовується порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Такий висновок суду узгоджується і правовими позиціями, викладеними у постановах ВС від 30 січня 2019 в справі № 753/21303/16-ц, від 14 липня 2020 в справі № 525/1592/18, від 01 квітня 2020 в справі № 754/10777/15-ц.

Із експертного висновку №869/22 убачається, що відновлення автомобіля, з врахуванням наявних механічних пошкоджень, станом на момент проведення експертизи - економічно недоцільно. /а.с.29/

Беручи до уваги викладене вище, оцінюючи обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу), вартістю утилізації (вартості пошкодженого) автомобіля та отриманим страховим відшкодуванням.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4,12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 280, 352-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальне відшкодування в розмірі 168 997 (сто шістдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 98 (дев`яносто вісім) копійок, в якості різниці між фактичним розміром заподіяної шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1690 (одну тисячу шістсот дев`яносто) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 /зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 /

Відповідач: ОСОБА_2 /зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 /

Суддя:/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Кирилюк А.І.