ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 689/2221/23

Провадження № 22-ц/4820/1859/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю: прокурора Ленчика В.М., представників заявника Ксьондзика Ю.Ю., Волошиної О.Є., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 30 серпня 2023 року (суддя Баськов М.М., присяжні Беренда Н.М., Лабань В.М.).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року Комунальне некомерційне підприємство «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради звернулося до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначалось, що ОСОБА_1 страждає на психічний розлад, а його лікування та обстеження можливе тільки в умовах стаціонару. Він страждає на органічний шизофреноподібний розлад, через що він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих.

28.08.2023 ОСОБА_1 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП "Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги" ХОР, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та лікування в умовах стаціонару, однак під час обстеження ОСОБА_1 не дав усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу.

А тому, ОСОБА_1 потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку терміном до 1 місяця.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 30.08.2023 задоволено заяву представника Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради. Госпіталізовано ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради у примусовому порядку терміном до 1 (одного) місяця. Рішення звернено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог. При цьому, посилається на порушення норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що він був госпіталізований без належного направлення та без власної згоди. Судом у рішенні вказано про його направлення до лікувального закладу лікарем - психіатром, однак до лікаря він не звертався, направлення не досліджувалось. Вказує, що судом розглянуто справу з порушенням строків її розгляду та у відсутності доказів, які б підтверджували необхідність його примусової госпіталізації. Задовольняючи заяву про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу, Ярмолинецький районний суд не навів у своєму рішенні, якими доказами чи обставинами підтверджується, що стан останнього такий, який дозволяє дійти переконливого висновку, що є підстави для його примусового тримання у психіатричній лікарні, а саме: не вказано, на підставі чого суд дійшов висновку, що він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що становлять безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих. За відсутності вказаних доказів, на думку скаржника, відсутні підстави для застосування до нього такого заходу, як примусова госпіталізація до психіатричного закладу, інакше це буде суперечити ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції та усталеній практиці Європейського суду з прав людини.

Комунальне некомерційне підприємство «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що 28.08.2023 ОСОБА_1 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та лікування в умовах стаціонару, однак під час обстеження ОСОБА_1 не дав усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. У скаржника встановлений тяжкий психічний розлад, а тому його лікування можливе лише в стаціонарних умовах.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу.

Прокурор Ленчик В.М., представники заявника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Інші учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином. До апеляційного суду надійшла заява Ярмолинецької селищної ради про розгляд справи у відсутності представника селищної ради.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 26.08.2023 об 01 год 00 хв. ОСОБА_1 доставлений швидкою допомогою у супроводі поліції у приймальне відділення КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради.

Відповідно до медичної карти стаціонарного хворого №6410, ОСОБА_1 був оглянутий лікарем ОСОБА_5 , в результаті чого було встановлено необхідність госпіталізації у зв`язку з наявністю у нього важкого психічного розладу, а саме органічний шизофреноподібний розлад. Згоди на лікування пацієнт не дає (а.с.4-6).

28.08.2023 ОСОБА_1 був оглянутий комісією у складі трьох лікарів-психіатрів КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради та якою встановлено у хворого органічний шизофреноподібний розлад та неможливість надати усвідомленої згоди, тому потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку терміном до одного місяця.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заява є обґрунтованою та наявні підстави для її задоволення, ОСОБА_1 підлягає госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди.

Висновок суду першої інстанції про задоволення заяви зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається із Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», Закону України «Про психіатричну допомогу» та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Зазначене положення закону узгоджується із пунктом 5 Принципу 4 «Визначення психічної хвороби» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психічної допомоги, прийнятих резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119, де вказано, що жодна особа або орган влади не може класифікувати особу як таку, що має психічну хворобу, інакше як з метою, що прямо пов`язана із психічним захворюванням або внаслідок психічного захворювання.

Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність (стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»).

Частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (пункт 96 рішення у справі «Заїченко проти України (№ 2) від 26 лютого 2015 року (заява № 45797/09)).

Відповідно до частини першої статті 339 ЦПК України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Згідно із частинами першою, другою статті 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Недотримання вимог матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07 (провадження № 14-9свц18).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради про госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що наявні правові підстави для її задоволення, оскільки згідно висновку комісії лікарів-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації в примусовому порядку від 28.08.2023, комісія оглянула ОСОБА_1 , в результаті чого, було встановлено, що він страждає на органічний шизофреноподібний розлад, наслідком якого є: неадекватна поведінка, агресивність, конфліктність, наявність галюцинацій, стверджував, що «бачив» вдома «злодіїв», ходив з ножем, говорив, що має з ними розправитися, що виявляє небезпеку здоров`ю та життю для себе та оточуючих у разі ненадання йому психіатричної допомоги (а. с. 7).

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_1 без його згоди до закладу є безпідставними і такими, що спростовуються вищевказаним висновком комісії лікарів-психіатрів від 28.08.2023.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 30 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай