Провадження № 2/359/178/2023
Справа № 359/3663/21
РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

за участі прокурора Гайфуліна О.О., представника ОСОБА_1 адвоката Овсій Д.Ю.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі : Міжрегіонального офісу захисних масивів дніпровських водосховищ до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками шляхом їх повернення, -

встановив :

27 квітня 2021 року Перший заступник керівника Бориспільської окружної прокуратури О.Доброскок звернувся в інтересах Міжрегіонального офісу захисних масивів дніпров-ських водосховищ до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просив : 1) усунути перешкоди у здійсненні Міжрегіональному офісу захисних масивів дніпровських водосховищ Державного агентства водних ресурсів України права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером :05:003:2796, загальною площею 1,0554 га, та земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером :05:003:2798, загальною площею 1,4764 га, шляхом їх повернення на користь Міжрегіонального офісу захисних масивів дніпров-ських водосховищ Державного агентства водних ресурсів України з незаконного володіння ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; 2) стягнути з відповідачів на користь Київської обласної прокуратури сплачений судовий збір.

Вимоги обгрунтовано тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2014 року ухваленим у справі № 359/11279/13-ц за позовом Бориспільського міжрайонного прокурора, який діяв в інтересах держави в особі Дніпровського басейнового управління водних ресурсів до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : ТОВ «Легран-есетс-менеджмент», Обслуговуючий кооператив садівницьке товариство «Ластівка» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь Дніпровського басейнового управління водних ресурсів земельні ділянки : площею 0,2300 га з кадастровим номером :05:003:0614, площею 0,2300 га з кадастровим номером :05:003:0615, площею 0,2300 га з кадастровим номером :05:003: 0616, площею 0,1191 га з кадастровим номером :05:003:0617, площею 0,1191 га з кадастровим номером :05:003:0618, площею 0,1191 га з кадастровим номером :05:003:0619, площею 0,1191 га з кадастровим номером : 05:003:0620, площею 0,1191 га з кадастровим номером :05:003:0621 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в межах Вороньківської сільської ради.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Дніпровського басейнового управління водних ресурсів земельні ділянки : площею 0,1191 га з кадастровим номером :05:003:0622, площею 0,1191 га з кадастровим номером :05:003:0623, площею 0,1191 га з кадастровим номером :05:003: 0624, площею 0,1191 га з кадастровим номером :05:003:0625, площею 0,1191 га з кадастровим номером :05:003:0626, площею 0,1191 га з кадастровим номером :05:003:0627 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в межах Вороньківської сільської ради.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 04 серпня 2014 року та постановою Верховного суду України від 29 червня 2016 року дане судове рішення першої інстанції залишено без змін.

Судами встановлено, що у постійному користуванні Дніпровського басейнового управління водних ресурсів перебувала земельна ділянка площею 416,712 га для обслуговування захисних споруд. Розпорядженням голови Бориспільської РДА №526 від 24 січня 2008 року у власність ОСОБА_3 була передана частина цієї земельної ділянки площею 2,00 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 22 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,00 га серії ЯЖ №331587 з кадастровим номером :05:003:0284 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. 29 березня 2008 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 відчужила вказану земельну ділянку у власність ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент». 06 червня 2008 року ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент» отримало державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,00 га серії ЯЖ №235659 з кадастровим номером : 05:003:0284 з цільовим призначенням для ведення підсобного господарства.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 2-46/2010 від 03 грудня 2010 року визнано неправомірним та скасовано розпорядження голови Бориспільської РДА №526 від 24 січня 2008 року, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №331587 виданий 22 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_3 , визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладе-ний 29 березня 2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент», визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №235659 виданий 06 червня 2008 року ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент».

19 червня 2008 року за договором купівлі-продажу ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент» відчужило земельну ділянку у власність ОСОБА_2 23 липня 2008 року на ім`я ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,00 га серії ЯЖ №200771 з кадастровим номером :05:003:0284 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Розпорядженням голови Бориспіль-ської РДА за № 982 від 13 березня 2009 року ОСОБА_2 надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва. Розпорядженням голови Бориспільської РДА № 1328 від 21 квітня 2009 року була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення садівництва. 09 жовтня 2009 року на ім`я ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,00 га серії ЯЗ №441775 з кадастровим номером : 05:003:0284 з цільовим призначенням для ведення садівництва.

За заявою ОСОБА_2 ця земельна ділянка була поділена на 14 земельних ділянок. 01 вересня 2011 року на ім`я ОСОБА_2 були видані державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯК №273268 №273281 щодо земельних ділянок площею 0,2300 та 0,1191 га з кадастровими номерами :05:003:0700:05:003:0627 з цільовим призначенням для ведення садівництва. 19 листопада 2011 року за договорами купівлі-продажу ОСОБА_2 відчужила у власність ОСОБА_1 шість із вказаних земельних ділянок площею 0,1191 га з кадастровими номерами :05:003:0622 - :05:003:0627 з цільовим призначенням для ведення садівництва.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 21 березня 2013 року встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 19 червня 2008 року між ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент» та ОСОБА_2 , державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №200771, виданий 23 липня 2008 року на ім`я ОСОБА_2 , розпорядження голови Бориспільської РДА №982 від 13 березня 2009 року та №1328 від 21 квітня 2009 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №441775, виданий 9 жовтня 2009 року на ім`я ОСОБА_2 , державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯК №273268 №273281, видані 01 вересня 2011 року на ім`я ОСОБА_2 , та договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладених 19 листопада 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , є незаконними та порушують інтереси держави.

На підставі заяви ОСОБА_2 від 13 липня 2016 року земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0700:05:003:0621 об`єднано в одну земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:2796.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 13 липня 2016 року земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0700:05:003:0625 об`єднано в одну земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:2798.

Вказані дії, на думку прокурора, свідчать про свідомі дії відповідачів, вчинені з метою унеможливлення виконання судового рішення від 14 квітня 2014 року ухваленого у справі за № 359/11279/13-ц. У зв`язку з чим, посилаючись на норми ст. 92, 95, 152 Земельного кодексу України (далі по тексту ЗК України) та ст. 391 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 15 червня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом і повідомленням. Сторонам роз`ясне-но права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

Відповідачі своїм процесуальним правом подати відзив на позов не скористались. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 29 серпня 2022 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду по суті з викликом і повідомленням сторін.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання представник Міжрегіонального офісу захисних масивів дніпровських водосховищ, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань на адресу суду не направили.

Прокурор в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Овсій Д.Ю. просив відмовити у задоволенні позову зважаючи на те, що позовні вимоги грунтуються на рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2014 року, яке, в свою чергу, ухвалене з урахуванням судового рішення від 03 грудня 2010 року у справі за № 2-46/2010. Проте, постановою Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково та рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2010 року у справі за № 2-46/2010 скасовано в частині : 1) визнання неправомірним та скасування розпорядження голови Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 24 січня 2008 року за № 526 про надання у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 2,000 га з кадастровим номером :05:003:0284 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району; 2) визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на підставі розпорядження голови Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 24 січня 2008 року № 526 серії ЯЖ № 331587 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_3 на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га із кадастровим номером :05:003:0284 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Воронківської сільської ради Бориспільського району Київської області зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за 44;3) визнання недійсним договору купівлі продажу від 29 березня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент» щодо земельної ділянки із кадастровим номером :05:003:0284 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господар-ства в адміністративних межах Воронківської сільської ради Борисіпльського району, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Олофінським О.В. 29 березня 2008 року за реєстровим номером № 2207;4) визнання недійсним державного акта на право власності оформленого на ім`я ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент» серії ЯЖ №235659 від 06 червня 2008 року на земельну ділянку площею 2,0000 га із кадастровим номером :05:003:0284 з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, розташовану на території Воронківської сільської ради Бориспільського району Київської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за № 67, та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Відтак, ОСОБА_2 правомірно набула у власність спірну земельну ділянку та мала законне право розпоряджатись нею, в тому числі відчужувати ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи і наявні в ній докази, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встанов-леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Щодо підстав представництва Бориспільською окружною прокуратурою Київської області інтересів держави в особі Міжрегіонального офісу захисних масивів дніпровських водосховищ слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Передумовою участі органів та осіб в цивільному процесі є набуття ними цивільного процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право представляти інтереси інших суб`єктів, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

Згідно п. 3 ч. 1, 2 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

На прокуратуру покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України (ст. 2 Закону України «Про прокуратуру»). Прокуратура виконує функцію нагляду за додер-жанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 1 Розділу ХІІІ Закону «Про прокуратуру»).

Згідно ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представ-ництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

З наведеного можна дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (аналогічні висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі за № 587/430/16-ц (пункт 37)).

Отже, винятковими випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можли-вість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

У Рішенні від 05 червня 2019 року за № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді має наслідком залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті. Якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. В таких справах виникають підстави для залишення позову без розгляду.

Аналогічні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду уточнила свої висновки, зроблені в постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 16 квітня 2019 року у справах № 910/3486/18 та № 925/650/18, від 17 квітня 2019 року у справі № 923/560/18, від 18 квітня 2019 року у справі № 913/299/18, від 13 травня 2019 року у справі № 915/242/18, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 0440/6738/18, вказавши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що на виконання ч. 4 ст. 56 ЦПК України, абз. 1 ч. 3, абз. 1 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у тексті позовної заяви прокурор обґрунтував, на його думку, бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів у спірних правовідносинах (тобто навів підставу для представництва інтересів держави), а також обґрунтував, у чому, на його думку, полягає порушення цих інтересів (тобто навів підстави позову).

Міжрегіональний офіс захисних масивів дніпровських водосховищ проти позову не заперечувала. Нездійснення таких заходів, на думку прокурора, свідчить про неналежний захист інтересів держави та про наявність підстав для представництва таких інтересів прокурором.

На підтвердження зазначених обставин прокурор надав повідомлення прокуратури Київської області від 19 квітня 2021 року за № 51-522 вих-21, направлене на адресу Міжрегіонального офісу захисних масивів дніпровських водосховищ, у якому вказано про підстави та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді.

Міжрегіональний офіс захисних масивів дніпровських водосховищ наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в її особі в суді не оскаржувала, заперечень проти представництва прокурором не висловлювала.

Ураховуючи, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, суд дійшов висновку, що прокурор звернувся з позовом з метою захисту прав інтересів держави, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на підставі розпорядження голови Бориспільської районної державної адміністрації за № 526 від 24 січня 2008 року у власність громадянки ОСОБА_3 передано земельну ділянку площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району.

В подальшому, ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 331587 від 22 лютого 2008 року щодо земельної ділянки площею 2,00 га із кадастровим номером :05:003:0284.

29 березня 2008 року між ОСОБА_3 (продавцем) та ТОВ «Легран-есетс-менеджмент», (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки із кадастровим номером :05:003:0284 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району, який посвідчений 29 березня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олофінським О.В. за № 2207.

В подальшому, а саме 06 червня 2008 року, ТОВ «Легран-есетс-менеджмент» отримано державний акт на право власності на спірну земельну ділянку.

06 серпня 2008 року Бориспільський міжрайонний прокурор Київської області звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, управління Держкомзему у Бориспільському районі, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_3 , ТОВ «Легран-есетс-Менеджмент», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача : Дніпровське басейне управління водних ресурсів про визнання незаконними та скасування розпоряд-жень Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та укладених цивільно-правових угод. Цивільна справа № 2-46/2010.

Під час судового розгляду справи встановлено, що земельні ділянки, надані у власність відповідачів, в тому числі ОСОБА_3 , розташовані вздовж захисної дамби у межах прибережної захисної смуги Канівського водосховища на ділянці Проців-Кийлів і відносяться до категорії земель : землі водного фонду. Відтак, їх виділення і передача фізичним особам у власність для ведення особистого селянського господарства здійснена з грубим порушенням водного та земельного кодексів України, у зв`язку з чим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2010 року позов прокурора задоволено.

Визнано неправомірними та скасовано розпорядження голови Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 24 січня 2008 року за № 517, 518, 519, 521, 522, 523, 524, 525, 526, 528, 529, 533, 534, 535, 537 про надання у приватну власність громадянам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_3 у власність земельних ділянок загальною площею 28,0076 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Вороньківської та Процівської сільських рад Бориспільського району Київської області.

Визнано недійсними Державні акти на право власності на земельні ділянки (серії ЯЖ №331607 від 20 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_5 , серії ЯЖ №331608 від 20 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_5 , серії ЯЖ №331603 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_4 , серії ЯЖ №331604 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_4 , серії ЯЖ №331605 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_4 , серії ЯЖ №331606 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_4 , серії ЯЖ №331573 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_6 , серії ЯЖ №331579 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_7 , серії ЯЖ №331600 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_8 , серії ЯЖ №331598 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_9 , серії ЯЖ №331597 від 22лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_10 , серії ЯЖ №331596 від 22 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_10 , серії ЯЖ №331589 від 22 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_11 , серії ЯЖ №331591 від 22 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_11 , серії ЯЖ №331590 від 22 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_11 , серії ЯЖ №331581 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_12 , серії ЯЖ №331582 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_12 , серії ЯЖ №331580 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_12 , серії ЯЖ №331574 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_6 , серії ЯЖ №331576 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_13 , серії ЯЖ №331599 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_8 , серії ЯЖ №331602 від 22 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_14 , серії ЯЖ №331601 від 22 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_14 , серії ЯЖ №331594 від 22 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_15 , серії ЯЖ №331592 від 22 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_15 , серії ЯЖ №331593 від 22 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_15 , серії ЯЖ №331583 від 22 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_16 , серії ЯЖ №331584 від 22 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_16 , серії ЯЖ №331588 від 22 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_17 , серії ЯЖ №331587 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_3 ), видані відповідачам на підставі розпоряджень голови Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 24 січня 2008 року за № 517, 518, 519, 521, 522, 523, 524, 525, 526, 528, 529, 533, 534, 535, 537.

Визнати недійсними договори щодо купівлі - продажу спірних земельних ділянок укладені відповідачами з ТОВ «Ленгран-Есетс-Менеджмент» протягом березень квітень 2008 року.

Визнано недійсними Державні акти на право власності на земельні ділянки (серії ЯЖ №235662, серії ЯЖ №235663, серії ЯЖ №235665, серії ЯЖ №235664, серії ЯЖ №235667, серії ЯЖ №235666, серії ЯЖ №235649, серії ЯЖ №235659, серії ЯЖ №235658, серії ЯЖ №235657, серії ЯЖ №235656, серії ЯЖ №235655, серії ЯЖ №235654, серії ЯЖ №235653, серії ЯЖ №235652, серії ЯЖ №235661, серії ЯЖ №235660, серії ЯЖ №235651, серії ЯЖ №235650, серії ЯЖ №235648, від 06 червня 2008 року), оформлені на ім`я ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент».

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 21 березня 2013 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2010 року залишено без змін. Вказані судові рішення набрали законної сили.

З мотивувальної частини рішення Апеляційного суду Київської області від 21 березня 2013 року вбачається, що 19 червня 2008 року за договором купівлі-продажу ТОВ «Легран-есетс-менеджмент» відчужило земельну ділянку у власність ОСОБА_2 та 23 липня 2008 року на ім`я ОСОБА_2 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №200771 щодо земельної ділянки площею 2,00 га з кадас-тровим номером :05:003:0284 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Вороньківської сільської ради.

Розпорядженням голови Бориспільської районної державної адміністрації за № 982 від 13 березня 2009 року ОСОБА_2 наданий дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо зміни цільового використання земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва. Розпорядженням голови Бориспільської районної державної адміністрації за № 1328 від 21 квітня 2009 року затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення садівництва. 09 жовтня 2009 року на ім`я ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №441775 щодо земельної ділянки площею 2,00 га з кадастровим номером : 05:003:0284 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в адміністра-тивних межах Вороньківської сільської ради.

За заявою ОСОБА_2 вказана земельна ділянка була поділена на 14 земельних ділянок. 01 вересня 2011 року на ім`я ОСОБА_2 було видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯК №273268 №273281 щодо земельних ділянок площею 0,2300 га та 0,1191 га з кадастровими номерами :05:003:0700:05: 003:0627 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованих на території Вороньківської сільської ради.

19 листопада 2011 року за договорами купівлі-продажу ОСОБА_2 відчужила у влас-ність ОСОБА_1 6 земельних ділянок площею 0,1191 га з кадастровими номерами :05:003:0700:05:003:0627 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованих на території Вороньківської сільської ради.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У зв`язку з вказаними вище обставинами, в 2013 році Бориспільський міжрайонний прокурор, який діяв в інтересах держави в особі Дніпровського басейнового управління водних ресурсів звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ТОВ «Легран-есетс-менеджмент», Обслуговуючий кооператив садівницьке товариство «Ластівка» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння. Справа № 359/11279/13-ц.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2014 року позов Бориспільської міжрайонної прокурори, поданого в інтересах держави в особі Дніпровського басейнового управління водних ресурсів, задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь Дніпровського басейнового управління водних ресурсів земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0614 - :05:003:0621 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в межах Вороньківської сільської ради.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Дніпровського басейнового управління водних ресурсів земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0622 - :05:003:0627 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в межах Вороньківської сільської ради.

Постановою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 червня 2016 року рішення Апеляційного суду Київської області від 04 серпня 2014 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2016 року скасовано, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2014 року залишено без змін.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Варто зазначити, що ухвалюючи рішення від 14 квітня 2014 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області виходив з преюдиції, встановленої судовими рішеннями у справі за № 2-46/2010.

Під час виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2014 року місцева прокуратура встановила, що земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0615 - :05:003:0621 ОСОБА_2 об`єднала в одну земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:2796.

Наведене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованого 26 квітня 2021 року за № 254373756 та посвідченою приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Старовойтовою Л.В. заявою ОСОБА_18 про надання згоди на об`єднання належних їй на праві власності земельних ділянок з кадастровими номерами :05:003:0615 - :05:003:0621 в одну земельну ділянку.

Крім того, було виявлено, що ОСОБА_1 об`єднав належні йому на праві власності земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0622 - :05: 003:0627 в одну земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:2798.

Наведене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованого 26 квітня 2021 року за № 254375515 та посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жуковою Ю.В. заявою ОСОБА_1 про надання згоди на об`єднання належних їй на праві власності земельних ділянок з кадастровими номерами :05:003:0622 - :05:003:0625 в одну земельну ділянку.

Наведене, в свою чергу, унеможливлює виконання судового рішення від 14 квітня 2014 року ухваленого у цивільній справі № 359/11279/13-ц, оскільки юридично земельні ділянкиз кадастровими номерами :05:003:0615 - :05:003:0621, які належали на праві власності ОСОБА_2 , а також земельні ділянки з кадастровими номерами :05:003:0622 - :05:003:0625, які на праві власності належали ОСОБА_1 , перестали існувати.

Також судом встановлено, що 31 травня 2023 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 , задоволено частково, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2010 року ухваленого у справі за № 2-46/2010 скасовано в частині :

1) визнання неправомірним та скасування розпорядження голови Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 24 січня 2008 року за № 526 про надання у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 2,000 га з кадастровим номером :05:003:0284 для ведення особистого селянського господарства в адміністра-тивних межах Вороньківської сільської ради Бориспільського району;

2) визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на підставі розпорядження голови Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 24 січня 2008 року за № 526 серії ЯЖ № 331587 від 21 лютого 2008 року на ім`я ОСОБА_3 на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га із кадастровим номером :05:003:0284 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Воронківської сільської ради Бориспільського району Київської області зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за 44;

3) визнання недійсним договору купівлі продажу від 29 березня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент» щодо земельної ділянки із кадастровим номером :05:003:0284 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господар-ства в адміністративних межах Воронківської сільської ради Борисіпльського району, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Олофінським О.В. 29 березня 2008 року за реєстровим номером 2207;

4) визнання недійсним державного акта на право власності оформленого на ім`я ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент» серії ЯЖ №235659 від 06 червня 2008 року на земельну ділянку площею 2,0000 га із кадастровим номером :05:003:0284 з цільовим призначенням для ведення підсобного сільського господарства, розташовану на території Воронківської сільської ради Бориспільського району Київської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за № 67, та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду вмотивована тим, що зі змісту державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №441775 від 09 жовтня 2009 року слідує, що ОСОБА_2 відповідно розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації від 21 квітня 2009 року за №1328 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:0284 площею 2,00 га у межах згідно з планом меж земельної ділянки. Земельна ділянка розташована у Київській області Бориспільського району Вороньківська сільська рада з цільовим призначенням для садівництва. Акт зареєстрований в книзі записів реєстрації актів на право власності на землю, право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.

Відповідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 28 грудня 2009 року за №14086 ОСОБА_2 відчужила, а ТОВ «Таурустрейдінг» набуло у власність земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0284 площею 2 га, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Вороньківська сільська рада, з цільовим призначенням для ведення садівництва.

20 лютого 2010 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Таурустрейдінг» було укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бєлломі О.В., на підставі якого право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:003:0284 перейшло до ОСОБА_2 .

Викладене дало підстави для висновку апеляційного суду про те, що ухваливши 03 грудня 2010 року рішення у цивільній справі № 2-46/2010 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:0284, власником якої на той час була ОСОБА_2 , суд першої інстанції вирішив питання про права, обов`язки та інтереси останньої.

З огляду на наведене, та зважаючи на те, що суд першої інстанції не залучив ОСОБА_2 до участі у справі, але ухваленим рішенням вирішив питання про права та інтереси останньої, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо земельної ділянки площею 2,00 га із кадастровим номером :05:003:0284.

Відтак обставини, які стали підставою та мали преюдиційне значення, згідно ч. 4 ст. 84 ЦПК України, для ухвалення судового рішення від 14 квітня 2014 року у цивільній справі за № 359/11279/13-ц перестали існувати. Разом з тим, саме дане судове рішення стало передумовою для звернення до суду з цивільним позовом у справі № 359/3663/21.

В свою чергу матеріали даної справи (359/3663/21) не містять позовних вимог про скасування розпоряджень, державних актів та правочинів, також не містять жодних доказів на обгрунтування доводів щодо приналежності земельних ділянок відповідачів до земель водного фонду чи їх накладення (повного чи часткового) на землі водного фонду, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості надати їм належну і повну оцінку при розгляді даного позову.

Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі за № 2-46/2010 за касаційною скаргою керівника Київської обласної прокуратури на постанову Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року.

Верховний Суд України листом від 25 січня 2006 року за № 1-5/45 «Щодо перевищення розумних строків розгляду справ» визначив критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, які є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних): 1) складність справи; 2) поведінка заявника; 3) поведінка органів державної влади (насамперед суду). У цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод розпочинається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року).

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Судові засідання від 03 березня 2023 року, 18 квітня 2023 року, 13 липня 2023 року за клопотанням прокурора відкладались у зв`язку з переглядом судового рішення від 2010 року ухваленого у справі № 2-46/2010 в Київському апеляційному суді. Судове засідання призначене на 19 жовтня 2023 року у письмовому клопотанні прокурор також просив відкласти у зв`язку з переглядом постанови Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року в Верховному Суді. В свою чергу, розгляд даної справи триває з квітня 2021 року.

Прокурор чи державний орган, в інтересах якого подано позов до суду, не скористались своїм процесуальним правом, передбаченим п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України.

Відтак, зважаючи на принцип розумності строків розгляду судової справи, суд вважає за необхідне ухвалити у справі рішення на підставі наявних доказів та встановлених обставин.

Враховуючи наведене вище, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Проте, вважає за необхідне роз`яснити позивачу процесуальне право, передбачене вимогами ст. 423 ЦПК України. Так, згідно ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, в тому числі, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

При зверненні до суду з даним позовом Київська обласна прокуратура сплатила судовий збір в розмірі 6930 грн. 00 коп. Наведене підтверджується платіжним дорученням № 701 від 01 квітня 2021 року.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Зважаючи на відмову у задоволенні позову, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів на користь Київської обласної прокуратури сплаченого судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. 10-13, 76-82, 133, 141, 258-260, 263, 353, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі : Міжрегіонального офісу захисних масивів дніпровських водосховищ до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками шляхом їх повернення, - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 жовтня 2023 року.

Суддя Л.В. Яковлєва