ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 679/739/22

Провадження № 22-ц/4820/1205/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю : позивача, її представника

розглянув в порядку у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 679/739/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради, Орган опіки та піклування Нетішинської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В липні 2022 року ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Слободянюк (Матущак) Р.М. подала позов та просила суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносного дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 10 жовтня 2009 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб у якому народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2013 року шлюб між ними було розірвано. З моменту розірвання шлюбу донька ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою та перебуває на утриманні позивачки. Відповідач весь цей час про дитину не піклується, не забезпечує необхідних умов життя, не проявляє заінтересованості, не цікавиться успіхами, навчанням, станом здоров`я, фізичним і духовним розвитком доньки, підготовкою до самостійного життя, тощо, що негативно впливає на розвиток дитини, як складову виховання, і створює умови, які шкодять інтересам дитини. ОСОБА_1 вказувала, що виключно самостійно вирішує питання щодо виховання дитини. Відповідач ОСОБА_2 жодним чином не виконує батьківські обов`язки, не приймає будь-якої участі (педагогічної, матеріальної, трудової, тощо) у вихованні доньки, що, на думку позивача, свідчить про ухилення від виховання дитини з боку батька, свідомого нехтування останнім своїх обов`язків. До того ж, відповідно до рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року відповідача ОСОБА_2 було попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з покладенням на Орган опіки та піклування Нетішинської міської ради Хмельницької області та Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради контролю за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно доньки, в тому числі, і щодо її матеріального забезпечення. Однак, відповідач Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року - не виконував, жодних змін у ставленні до доньки, в тому числі й щодо матеріального забезпечення дитини не відбулось, у зв`язку з чим, позивач ОСОБА_1 , з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, звернулася до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносного дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 квітня 2023 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору залучено Орган опіки та піклування Нетішинської міської ради.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 квітня 2023 року у задоволенні вказаного позову було відмовлено.

ОСОБА_1 не погодилася із вказаним рішенням суду, подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення, ухвалити нове, яким задоволити позов.

Апелянтка вказує, що відмовляючи в позові суд зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження поведінки ОСОБА_2 , які б дали суду підстави розцінювати його дії як свідоме та умисне ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо доньки. Однак, ОСОБА_1 вважає такий висновок суду безпідставним і таким, що суперечить доданим до позовної заяви письмовим доказам. Так, при поданні позову нею додано - інформацію СЗОШ І-ІІ ступенів ім. Дмитра Іваха про те, що за час навчання в школі доньки, які й вже виповнилось 13 років, батько жодного разу не долучався до освітнього процесу, не відвідував шкільних свят та батьківських зборів. Також згідно педагогічної характеристики СЗОШ І-ІІ ступенів № 27 ім. Дмитра Іваха м. Хмельницького ОСОБА_4 має лише позитивні відгуки, користується авторитетом, мати дитини - має позитивний вплив на виховання доньки, постійно цікавиться навчанням і потребами дитини.

Вказує, що саме від батька має бути ініціатива щодо спілкування із своєю дитиною. Однак, за рік після ухвалення судового рішення із попередженням про зміну свого ставлення до доньки ОСОБА_2 його не виконав, дій щодо поліпшення відносин та зміни ставлення до дитини не вчинив.

Також вважає, що суд безпідставно взяв до уваги лише висновок Органу опіки та піклування Хмельницької міської ради про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Саме на вказаний орган судом було покладеного обов`язок здійснити контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків відносно доньки, однак даючи свій висновок, вказаний орган не надав жодного документа, який би свідчив про вчинення ним контролю, таким чином нівелював виконання рішення суду.

При цьому, апелянтка вважає, що судом безпідставно проігноровано висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, яким рекомендовано позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10 жовтня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу в сторін народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_2 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітня дитина ОСОБА_3 залишилась проживати разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу відповідач не вчиняв активних дій щодо того, щоб брати участь у вихованні дитини, фактично ухилявся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, а саме : не відвідує дитину, не спілкується з нею протягом майже десяти років, ні особисто, ні засобами зв`язку (телефоном, інтернет зв`язком, скайпом тощо), не виявляє жодного інтересу до внутрішнього світу дитини, її потреб, здобуття дитиною освіти, її духовних цінностей, не цікавиться як дитина навчається, чим вона захоплюється, які в неї потреби, як матеріального так і духовного плану та інше, не відвідує навчальний заклад, в якому навчається дитина, взагалі самоусунувся від процесу виховання дочки.

При цьому жодних перешкод в участі у вихованні у відповідача немає, позивач не перешкоджає йому брати участь у вихованні доньки, не є такою перешкодою і проживання дитини в іншому населеному пункті, оскільки відстань до місця проживання дитини не є значною, а крім того відповідач має всі можливості дистанційного спілкування з дитиною та її виховання через наявні засоби зв`язку.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав встановлено винну поведінку відповідача щодо його ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню, однак у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено. Однак, цим же рішенням попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області та орган опіки та піклування Хмельницької міської ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно доньки, в тому числі й щодо її матеріального забезпечення. Роз`яснено сторонам, що у випадку продовження ухиляння ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом одного року з дня ухвалення рішення у справі, позивач має право повторно звернутися до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав.

Однак після ухвалення судового рішення відповідач свого ставлення до виховання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не змінив.

Так відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради за №05/12-02-03/22 від 10 жовтня 2022 року, наданого на виконання ухвали суду щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю - позивачем ОСОБА_1 . Від травня 2021 року ОСОБА_2 свого ставлення до доньки ОСОБА_4 не змінив, жодного разу дитину не відвідав та не телефонував, що неодноразово сам підтверджував під час спілкування з працівниками служби у справах дітей. З пояснень ОСОБА_1 з моменту розірванні шлюбу батько дитини - відповідач ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дитини, не утримує її фінансово, не цікавиться її життям, успішністю в школі, тощо. Відповідач ОСОБА_2 на засідання комісії - не з`явився. У зв`язку з ухиленням його від виконання обов`язків по вихованню дитини членами комісії з питань захисту прав дитини рекомендовано клопотати перед відділом поліції про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за неналежне виконання ним батьківських обов`язків. На підставі викладеного орган опіки та піклування зробив висновок, що ОСОБА_2 ухиляється від виховання та утримання малолітньої донька, свідомо нехтуючи своїми обов`язками, хоча має реальну можливість їх виконувати, а тому орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Із положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України слідує, що суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» ("Mamchur v. Ukraine", заява №10383/09, рішення від 16 липня 2015 року, п. 100) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Також у рішенні від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» («Hunt v. Ukraine», заява №31111/04, п.п. 57-58) Європейський суд з прав людини вказав на те, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до п.п.15 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007, № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб,

які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до

досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості

з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують

батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід

вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування

обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (постанова Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі № 638/6919/16-ц).

Як видно з матеріалів справи, рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 травня 2021 року встановлено винну поведінку відповідача щодо його ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки ОСОБА_4 та попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак ОСОБА_2 навіть після даного рішення суду ставлення до виховання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не змінив, взагалі не спілкується з дитиною ні особисто, ні засобами зв`язку (телефоном, інтернет зв`язком, скайпом тощо), не відвідує навчальний заклад, в якому навчається дитина, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти, не приймає участь в утриманні дитини, не надає їй матеріальну допомогу, хоча має таку можливість та спроможність, а з боку матері відсутні перешкоди щодо участі батька у вихованні доньки.

При цьому до органів опіки і піклування з заявами про встановлення порядку побачень з дитиною, наявності перешкод з боку матері для побачень з дитиною відповідач не звертався, жодних заходів для участі у вихованні дитини протягом тривалого часу не вживав.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не прибув, жодних заперечень щодо позову не заявив, також був тричі належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, проте також в судове засідання не прибув, заперечень на апеляційну скаргу апеляційному суду не направив. Отже навіть ці обставини щодо неучасті відповідача в судових засіданнях за позовом про позбавлення його батьківських прав свідчать про відсутність в нього інтересу та бажання приймати участь у вихованні дитини, захищати свої права на таку участь, доводити своє бажання виховувати дитину, спростовувати доводи позивача.

В судовому засіданні апеляційного суду була опитана неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пояснила, що батько з нею не спілкується з 2014 року, жодним чином протягом такого тривалого часу не цікавиться її життям, як вона вчиться, які її інтереси тощо, вона не має жодного бажання спілкуватись з батьком, не вважає його своїм батьком та навіть не знає як він виглядає зовні.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказані фактичні обставини справи, висновок органу опіки і піклування свідчать про свідоме ухилення відповідача від виховання дитини, його винну поведінку навіть і після попередження про зміну ставлення до виховання дитини змінити таку поведінку батька у кращу сторону неможливо.

Висновки суду першої інстанції про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано будь-яких ґрунтовних та переконливих доказів на підтвердження, що відповідач свідомо та умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідають обставинам справи, суд дав невірну оцінку наданим доказам, в тому числі й висновку органу опіки і піклування Нетішинської міської ради, на яку рішенням Нетішинського міського суду від 20 травня 2021 року було покладено контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно доньки, в тому числі й щодо її матеріального забезпечення.

При цьому апеляційний суд відхиляє висновок органу опіки та піклування Хмельницької міської ради за №3148/01-31 від 25 листопада 2022 року, за яким орган опіки та піклування Хмельницької міської ради вважає за недоцільне позбавлення відповідача батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4 .

Висновок органу опіки і піклування Нетішинської міської ради складний за місцем проживання відповідача, з викликом його на засідання комісії, куди він не прибув, з врахуванням спілкування працівників служби у справах дітей особисто з ОСОБА_2 , обстеження місця його проживання, натомість висновок органу опіки і піклування Хмельницької міської ради складений без врахування цих обставин, з висновку не вбачається чи викликався відповідач в органи опіки і піклування для з`ясування його позиції, чи проводились з ним бесіди тощо.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права з ухваленням нового рішення про задоволення позову

Оскільки позивач ОСОБА_1 була звільнена судом від сплати судових витрат за п. 8 ч. 1 ст. 5 закону України «Про судовий збір» то судові витрати по сплаті судового збору за подання позову (992,4 грн.) та апеляційної скарги (1488,6 грн.) в розмірі 2481 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносного доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2481 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2023 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова