Справа № 487/1282/23
Провадження № 2/487/1155/23
29.03.2023 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Лагоди А.А.,
за участю секретаря судового засідання Ходикіна М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,
07.03.2023 року позивачка звернулась до суду із позовом, яким просить розірвати його з ОСОБА_2 шлюб. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони 31.03.2001 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї не можливе. У зв`язку з викладеним, позивачка просить укладений шлюб розірвати.
Ухвалою суду від 07.03.2023 року провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання позивачка не з`явилась, надано до суду заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належними чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надала.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін.
Судом встановлено, що 31.03.2001 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану дніпровського районного управління юстиції міста Херсона і зроблено відповідний актовий запис №97 (а.с.3).
Від даного шлюбу у подружжя є дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 від 09.12.2008 року), який проживає разом із позивачкою (а.с.7).
Сторони разом фактично не проживають з червня 2021 року, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини між ними припинені, спору щодо поділу нажитого майна не мають як і спору, на момент звернення до суду, щодо виховання та утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Дружина та чоловік за змістом ст. 55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.
Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України).
З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позовних вимог, взявши до уваги обставини життя подружжя, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права.
Тому, на підставі ст.112 СК України, слід постановити рішення про розірвання шлюбу між сторонами.
Одночасно, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Керуючись ст. ст. 76, 89, 141, 263-265 ЦПК України , суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб, укладений 31.03.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану дніпровського районного управління юстиції міста Херсона і зроблено відповідний актовий запис №97 розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити « ОСОБА_4 ».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду м. Миколаєва безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя А.А. Лагода