Провадження №: 2/755/1594/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Коваленко І.В.,

при секретарі судових засідань: Назаровій І.В.,

за участі

позивача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) - Запорожця В.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді, яка подана в межах розгляду цивільної справі за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця Київського міського округу Юхименко Ольги Леонідівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6, Держави України в особі Державної казначейської служби України, треті особи: Дисциплінарна комісія приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

в с т а н о в и в :

04 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва, з позовною заявою в порядку ст.128 Кримінального процесуального кодексу України, до приватного виконавця Київського міського округу Юхименко Ольги Леонідівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Держави України в особі Державної казначейської служби України, треті особи: Дисциплінарна комісія приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якій просить стягнути з відповідачів на користь позивача завдану матеріальну шкоду у розмірі 94 728,72 грн., моральну шкоду у розмірі 544 070,81 грн., а також попередні судові витрати у розмірі 28 800,00 грн.

09 серпня 2021 року Дніпровським районним судом у м. Києві постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження за цивільним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Київського міського округу Юхименко Ольги Леонідівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Держави України в особі Державної казначейської служби України, треті особи: Дисциплінарна комісія приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в порядку ст.128 КПК України.

16 грудня 2021 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

20 травня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху та надано строк усунення недоліків, а саме: подати докази, що містять підтвердження про прийняття процесуальних рішень в межах кримінального провадження, надати докази, які підтверджують, що відповідачів визнано винними у вчиненні інкриміновано їм правопорушення, не долучено відомості про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними обґрунтованими доказами, не надано оригінал платіжного документа про сплату судового збору за звернення до суду із вказаним позовом.

21 червня 2022 року ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2022 року позовну заяву було повернуто позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 22 липня 2022 року подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

07 листопада 2022 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2022 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

05 грудня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкритття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Київського міського округу Юхименко Ольги Леонідівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Держави України в особі Державної казначейської служби України, треті особи: Дисциплінарна комісія приватних виконавців при Міністерстві юстиції України, Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Призначено у справі підготовче судове засідання на 30.01.2023 року об 11 год. 30 хв. у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва за адресою: вул.Пластова, 3, м.Київ, 02105, під головуванням судді ОСОБА_8

30 січня 2023 року (вх.№4365) позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід головуючого у справі судді ОСОБА_8, у зв`язку з наявністю конфлікту інтересів між нею та позивачем, з метою дотримання вимог Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для забезпечення справедливого судівництва у справі, що розглядаються за ЦПК. На думку заявника, суддя Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_8 не виконала постанову Київського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року, оскільки продовження розгляду справи не здійснила, а натомість стала досліджувати вже досліджену Київським апеляційним судом позовну заяву (що не є продовженням розгляду справи) і знову видала протизаконну ухвалу, поза межами закону вимагаючи сплати судового збору за наявності пільг для потерпілого від кримінального правопорушення, чим штучно створила обставини для встановлення позовної заяви «вважати неподаною та повернути позивачу». Отже, на думку позивача, невиконання постанови Київського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року обумовило для судді ОСОБА_8 отримання статусу суб`єкту злочину, передбаченого ст.382 Кримінального кодексу України. Крім того, на думку позивача, про упередженість та зацікавленість судді у результатах судового розгляду свідчить внесені нею до ухвали від 20.05.2022 року неправдиві відомості про те, що «подані суду матеріали не містять підтверджень про прийняті процесуальні рішення в межах кримінального провадження №0001098», в той час, коли вручення витягу з ЄРДР та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого є процесуальними діями. Позивач вказує про наявність конфлікту інтересів між ним та суддею, який, на його думку, обумовлений досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №40002716 від 06.09.2022 року, що свідчить про те, що суддя ОСОБА_8 щодо нього є цивільним відповідачем. На підтвердження вказаних у заяві про відвід судді ОСОБА_8 обставин позивач додає докази про те, що: 03.06.2022 року викривачем - його представником ОСОБА_7 подано до Дніпровського ГУ НП в м. Києві заяву про кримінальне правопорушення, вчинене щодо нього громадянкою ОСОБА_8 ; 17.09.2022 року його представником отримано засобами поштового зв`язку листом №6032/125/50-2022 повідомлення Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 08.09.2022 року про внесення відомостей про кримінальне правопорушення громадянки ОСОБА_8 до ЄРДР за №40002716 від 07.09.2022 року та витяг з ЄРДР; 21.11.2022 року позивачем отримано засобами поштового зв`язку листом №Г-3181/125/50-2022 повідомлення Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві від 14.11.2022 року з інформацією про внесення відомостей про кримінальне правопорушення громадянки ОСОБА_8 до ЄРДР за №40002716 від 07.09.2022 року та передачу за підслідністю до другого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві. Таким чином, позивач вважає, що у відповідності до ч. 2 ст.55 КПК України він є потерпілим від протиправних дій громадянки ОСОБА_8 , з моменту повідомлення про злочин - з 03.06.2022 року, правопорушником в якому визначено ОСОБА_8 , яка працює суддею у Дніпровському районному суді міста Києва, і у провадженні якої перебуває цивільна справа №755/12905/21 за його позовом. Водночас, між ним - позивачем у цивільній справі №755/12905/21 та головуючим суддею ОСОБА_8 існує конфлікт інтересів, який є підставою для безумовного відводу (самовідводу) судді ОСОБА_8 від розгляду даної справи.

У підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заяву про відвід головуючого у справі судді ОСОБА_8 з підстав, викладених у змісті заяви, та просив його задовольнити.

Представник третьої особи Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) - Запорожець В.М. у вирішенні питання щодо відводу судді ОСОБА_8 покладався на розсуд суду.

Вислухавши учасників судового процесу, оцінивши наведені позивачем ОСОБА_1 підстави для відводу судді, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За змістом статті 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Підстави для відводу судді можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер.

Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору у нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими.

Якщо заяву про відвід з цих підстав подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Крім того, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» «кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом».

Неупереджений та об`єктивний розгляд справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею. Проте учасники справи наділені правом спростування цієї «процесуальної теореми» шляхом заявлення відводу судді, тим самим, забезпечуючи його незалежність в кожному окремому провадженні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі». Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).

Окрім того, згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Європейський суд з прав людини за результатами розгляду справ «Мироненко і Мартенко проти України», «Олександр Волков проти України» зазначив, що при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Разом з тим, відповідно до ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Положенням статті 126 Конституції України дано офіційне тлумачення у Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. N 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу).

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про судоустрій України» судді при здійсненні правосуддя незалежні від будь-якого впливу, нікому не підзвітні і підкоряються лише закону. Органи та посадові особи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, громадяни та їх об`єднання, а також юридичні особи зобов`язані поважати незалежність суддів і не посягати на неї. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдати шкоди їх авторитету чи вплинути на неупередженість суду забороняється і тягне передбачену законом відповідальність. Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до положень ч.2, ч.3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оцінивши наведені позивачем ОСОБА_1 підстави для відводу головуючого у справі судді ОСОБА_8, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід судді за відсутності доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи, інших підстав для відводу судді, передбачених статтями 36 та 37 Цивільного процесуального кодексу України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 33, 36, 38-40, 182, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі судді ОСОБА_8, - необґрунтованою.

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_8, поданої до суду 30 січня 2023 року, зареєстрованої в канцелярії суду за вх.№4365.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України)

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет http://dn.ki.court.gov.ua

Суддя: І.В.Коваленко