Житомирський апеляційний суд
Справа №287/873/22 Головуючий у 1-й інст. Кононихіна Н.Ю.
Категорія 80 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Житомирі

цивільну справу №287/873/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтервуд-ЛТД» про стягнення невиплаченої заробітної плати,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2022 року, яка постановлена під головуванням судді Кононихіної Н.Ю. в м.Олевську,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтервуд-ЛТД». Просить стягнути з відповідача 5 593 грн невиплаченої заробітної плати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 08 вересня по 25 листопада 2015 року працював юрисконсультом у ТзОВ «Інтервуд-ЛТД». Наказу на звільнення не отримував, не повідомлявся про заробітну плату та розрахунок при звільненні не проводився. Він писав заяви про прийняття на роботу та про звільнення. Оскільки керівництво товариства контактів із ним не підтримує, то вважає, що є звільненим. У листопаді 2015 року заробітну плату йому нараховувати перестали. Отже, відповідач залишився винним йому заробітної плати за вересень-листопад 2015 року у вищевказаній сумі.

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2022 року позовна заява ОСОБА_1 до ТзОВ «Інтервуд-ЛТД» про стягнення невиплаченої заробітної плати повернута позивачу в зв`язку з не усуненням недоліків.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу аргументує тим, що при подачі позовної заяви виконав вимоги ст.ст.175,176,177 ЦПК України щодо форми і змісту позовної заяви, зазначив ціну позову та долучив відповідні документи, але суд першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху послався на три недоліка, а саме: на не зазначення періоду стягнення невиплаченої заробітної плати; на не надання копій наказів про призначення та звільнення з роботи, відсутність довідки про нараховану заробітну плату; на не зазначення відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися. Вимоги ухвали суду першої інстанції від 01 липня 2022 року про залишення позовної заяви без руху помилкові. Так, у позовній заяві він чітко написав період роботи з 08 вересня по 25 листопада 2015 року, а також, що заробітна плата за вересень-листопад 2015 року. За роз`ясненнями касаційної інстанції подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу та суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику. Відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви наводяться за умови їх здійснення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина друга ст.369 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, зокрема, цивільного характеру. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати указані права без будь-яких перепон чи ускладнень.

Відповідно до частин першої та третьої ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положення ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (частина третя ст.185 ЦПК України).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ухвалою суду першої інстанції від 01 липня 2022 року позовна заява ОСОБА_1 до ТзОВ «Інтервуд-ЛТД» про стягнення невиплаченої заробітної плати була залишена без руху з підстав її невідповідності положенням ст.175 ЦПК України, а саме: в прохальній частині позовної заяви не зазначений період, за який позивач просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в сумі 5 593 грн; не надано наказів (їх копій) про призначення, звільнення, відсутні довідки про нараховану заробітну плату; не зазначені відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (а.с.5,6).

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що недоліки позовної заяви не були виправлені у десятиденний строк, а тому відповідно до частини третьої ст.185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Апеляційний суд із таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не може з наступних підстав.

Із змісту позовної заяви вбачається, що вона містить період за який позивач просить стягнути заробітну плату в сумі 5 593 грн та його термін складає із вересня по листопад 2015 року. Зміст позовних вимог це стягнення з відповідача на користь позивача 5 593 грн невиплаченої заробітної плати, а зазначення періоду, за який створилася заборгованість та яку позивач просить стягнути, чи то буде зазначений в описовій, мотивувальній або прохальній частині позовної заяви принципового значення у трудових спорах, коли працівник є слабшою стороною по відношенню до роботодавця, не має, оскільки головним є те, що період у позовній заяві все-таки зазначений. Доречі, частина третя ст.175 ЦПК України градації не допускає, а лише передбачає, що у позовній заяві має міститися зміст позовних вимог, а тому, враховуючи категорію спору, зазначена обставина, яка виведена як недолік позовної заяви працівника, виглядає як надмірний формалізм.

Ухвалою суду від 02 грудня 2022 року на позивача покладався обов`язок щодо надання копій наказів про прийняття та звільнення з роботи, а також довідки про нараховану заробітну плату. Однак, вказані вимоги викладені судом в ухвалі без урахування положень ст.ст.13,175 ЦПК України, якими визначено, що позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Також суд першої інстанції помилково вказав, що позивачем не дотримані вимоги п.7 частини 3 ст.175 ЦПК України щодо зазначення відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, оскільки вказані відомості зазначаються позивачем лише у випадку, якщо такі заходи здійснювалися.

Згідно з висновками ЄСПЛ, право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

За таких обставин, суд першої інстанції, коли залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху, а у подальшому визнав її неподаною та повернув позивачу, фактично порушив право останнього на доступ до суду, передбачене ст. 6 Конвенції.

Із огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що порушення норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали, яку належить скасувати, а справу відповідно до положень ст.379 ЦПК України, - направити для продовження розгляду до Олевського районного суду Житомирської області для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуюча Судді: