Справа № 554/9274/22
Провадження № 2/643/1938/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2023 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого-судді: Афанасьєва В.О., розглянувши у приміщенні Московського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь вартість спожитої теплової енергії у розмірі 30310,59 грн за період з 02.10.2018 по 01.05.2021 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідачу згідно договору купівлі продажу нежитлових приміщень належать нежитлові приміщення 1- го поверху №4-1, 4-6, 4-7, 4-8, 4-10 загальною пл.49,7, які знаходяться в будинку АДРЕСА_1 . Між відповідачем та позивачем був укладений договір №16650 купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді. Відповідач не сплачувала за надану теплову енергію у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 30310,59 грн.

Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути виниклу заборгованість з відповідача, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Разом з цим, відповідачем надано заяву про застосування строків позовної даності.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, дійшов до наступного.

Відповідно договору купівлі продажу нежитлових приміщень від 01.09.2012 року відповідач ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень 1- го поверху №4-1, 4-6, 4-7, 4-8, 4-10 загальною пл.49,7, які знаходяться в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору №16650 купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді відповідач зобов`язується сплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами), а позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» зобов`язується постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах.

Відповідно до п. 10.4 розділу 10 вказаного договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

КП «Харківські теплові мережі» подає теплову енергію у централізовану систему опалення та гарячого водопостачання житлового будинку, де розташоване приміщення відповідача на підставі розпорядження Харківського міського голови № 43 від 13.04.2022 року.

Заборгованість відповідача за вказані вище послуги складає за період з 02.10.2018 року по 01.05.2021 року в сумі 30310,59 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 4 статті 4 ЖК України до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в житлових будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Правовідносини між сторонами підлягають регулюванню законом України «Про теплопостачання» та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, які розглядають теплову енергію як товарну продукцію, а також статті 714 ЦК України, так як приміщення є нежитловим.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Згідно статті 1 ЗУ «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Відповідно до статті 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно статті 40 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію.

Судом встановлено, що належні ОСОБА_1 приміщення відносяться до нежитлового фонду, будинок під`єднано до централізованої системи теплопостачання, КП «ХТМ» в період з 02.10.2018 року по 01.05.2021 року було здійснене постачання теплової енергії, ОСОБА_1 користувалась тепловою енергією на потреби опалення, обсяг постачання теплової енергії був визначений та узгоджений сторонами в розмірі вказаному в додатку № 1 до договору № 16650, під час підписання даного договору відповідач не заперечувала щодо розміру коефіцієнту теплового навантаження, власного розрахунку не надала.

ОСОБА_1 при підписанні договору № 16650 була ознайомлена з п. 3.2.19 договору, відповідно до якого споживач сплачує Теплопостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії до укладення договору з моменту виникнення права користування приміщенням.

З розділу 5, 6 договору № 16650 вбачається, що сторонами визначено та узгоджено порядок обліку теплової енергії та порядок розрахунків за вказаним договором.

КП «ХТМ» надано до суду розрахунок нарахування за спожиту теплову енергію, відповідно до якого розмір заборгованості за надані послуги, що є предметом позову, співпадає з вартістю спожитої теплової енергії.

Під час дослідження письмових доказів судом не встановлено будь-який фактичних даних, з яких вбачається, що КП «ХТМ» не дотрималося процедури укладення договору та додатку № 1 до нього чи порушило його умови, порушило затвердженні відомчі норми при здійсненні розрахунку нарахування за спожиту теплову енергію тощо.

За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту теплову енергію.

Відповідач ОСОБА_1 , заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, просила застосувати строки позовної давності до вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно із законом від 30.03.2020 №540-IXрозділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п.12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст. ст.257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У п.12 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції закону №540-IX перелічені всі статті цього кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину.

Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався.

В останнє, Кабінет Міністрів України постановою від 23.12.2022 р. № 1423 вніс зміни, зокрема, до Постанови КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2». Вони передбачають, що продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30.04.2023р.

Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог по даній справі станом на 12.03.2020 року (на момент встановлення карантину) не сплила, її перебіг зупинений до кінця дії карантину. Перебіг позовної давності щодо позовних вимог підприємства продовжується на строк дії карантину.

З огляду на викладене, позовна заява підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги теплопостачання за період з 02 жовтня 2018 року по 01 травня 2021 року у розмірі 30310,59 грн.

Крім того, відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача з відповідачів витрати, пов`язані зі сплатою ним при пред`явленні позову судового збору 2481 грн.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання з період 02.10.2018 року по 01.05.2021 року в розмірі 30310 грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в сумі 2481 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», (р/р НОМЕР_1 у ФХОУ АТ «Держ. Ощадний банк України» м.Харкова МФО 351823, Код ), місцезнаходження: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська,11.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Афанасьєв