Справа № 473/3391/23
РІШЕННЯ

іменем України

"26" жовтня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Ротар М.М.

при секретарі - Лукіянчиній Т.І.

за участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вознесенська міська рада Миколаївської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він, з 1997 року проживав разом з ОСОБА_2 як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут з померлою, спільне харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті.

Після смерті ОСОБА_2 , з метою прийняття спадщини він звернувся до державного нотаріуса, однак отримав відмову, у зв`язку з відсутністю доказів родинних відносин з померлою та відповідно відсутністю підстав для закликання до спадкування за законом.

Просив суд встановити факт проживання його однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1997 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2 .

Ухвалою суду 10 липня 2023 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Вознесенської міської ради до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти встановлення факту не заперечує.

Вислухавши пояснення заявника, покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Миколаївської області померла ОСОБА_2 .

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 на праві власності належав житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 липня 1998 року.

З метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , заявник ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області, однак нотаріусом було роз`яснено про необхідність підтвердження факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. (довідка нотаріуса від 20.06.2023 року №433/02-31).

Відповідно до Інформації зі Спадкового реєстру від 10.08.2023 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заведена.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення ч. 1 ст.293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в спорах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, підтверджується довідкою про склад сім`ї від 30.06.2020 року та показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Надані заявником докази є належними та допустимими, з точки зору закону, його проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , наявності спільного побуту, та ведення спільного господарства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

За змістом ст.ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Як встановлено при розгляді справи, встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу дасть заявнику підстави для реалізації свого права на спадщину на належне ОСОБА_2 майно та оформлення її у відповідності до вимог Закону.

Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує прав третіх осіб або охоронюваних законом інтересів.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 19, 89, 263-265, 268, 273, 293, 294, 259, 260, 305-308 ЦПК України, суд,

ухвалив

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вознесенська міська рада Миколаївської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1997 року по 30 серпня 2022 рік.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 30 жовтня 2023 року.

Суддя М.М. Ротар