Справа № 694/1353/22
Провадження № 2/698/10/23
УХВАЛА

04 січня 2023 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області, в складі :

головуючого судді Лазаренка В.В.

за участю секретаря Гончар Т.О.

розглянувши цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія " Кредит - Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що відповідно до умов кредитного договору № 4511658 від 05.11.2021 ТОВ "Мілоан" та ТОВ " Фінансова компанія " Кредит - Капітал" надали кредит в сумі 10000 гривень , а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за надання кредиту 05.11.2021. Між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено Договір відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23.02.2022, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 4511658 від 05.11.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал". Станом на 01.08.2022 відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту, сплаті відсотків та комісії, і має заборгованість перед позивачем в сумі 44750 гривень 00 копійок, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало ТОВ " Фінансова компанія " Кредит - Капітал" звернутися до суду з відповідним позовом. Від представника відповідача 02.01.2023 року надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву в якому він просить поновити строк для подання відзиву мотивуючи тим, що відповідач не отримав ухвалу суду через те, що на даний момент проходить військову службу і обмежений у можливості отримувати офіційну кореспонденцію. Вирішуючи подане клопотання про поновлення строку, суддя виходить з наступного.

Наслідки пропущення процесуальних строків передбаченіст. 126 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Відповідно до ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.. До відзиву додаються:1) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. До відзиву, підписаного представником відповідача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника відповідача. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції»). Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Європейський суд з прав людини у справі «Перетяка та Шереметьев проти України`зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Разом з тим, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Перелік поважності причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Так, Верховний Суд наголошує, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (ухвала Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 127/2897/13-ц). Також, в рекомендаціях від 02.03.2022, прийнятих РСУ, зазначено таке: «6. Виважено підходити до питань, пов`язаних із поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану».

Суд може поновити відповідний строк якщо, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з проходженням військової служби.

Приймаючи до уваги, що вказані у клопотанні підстави для поновлення процесуального строку є поважними та загальновідомими, об`єктивно перешкоджали відповідачу подати відзив в строк передбачений законом , тому суд прийшов до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку на подачу відзиву.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.126,127 178 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву -задовольнити. Поновити представнику позивача строк для подання відзиву. Надати позивачу п`ятиденний термін з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив. Відкласти судове засідання на 24.01.2023 року о 14 годині 30 хвилин. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Лазаренко