Справа №:755/5877/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бовкун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про встановлення факту смерті, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з вказаною заявою про встановлення факту смерті його дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була зареєстрована у АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполь Донецької обл., Україна.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 . Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України у м. Маріуполь почались бойові дії. Всі мешканці міста Маріуполь переховувались від ракетних обстрілів у підвалах своїх будинків. 22 березня 2023 року заявник разом із своєю дружиною ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_3 переховувались у підвалі першого під`їзду буд. АДРЕСА_2 . Оскільки дружина заявника не могла сама пересуватись, її залишили у підвалі, а заявник та його донька піднялись з підвалу на перший поверх, щоб подивитись чи можна вийти на вулицю іншим людям, оскільки навкруги палала пожежа. В цей час у будинок знову влучив снаряд та всі плити з верхніх поверхів склались та впали на місце підвалу, далі розповсюдилась велика пожежа; люди, які були в цей час у підвалі, у тому числі дружина заявника, загинули. У кінці травня 2022 року заявнику вдалось евакуаційним автобусом виїхати із Маріуполя. Від сусідів та племінниці померлої ОСОБА_4 заявнику стало відомо, що при розборі завалів будинку знайшли одяг, по якому впізнали померлу, оскільки внаслідок пожежі останків майже не залишилось. Все, що змогли знайти рідні, захоронили та старому кладовищі селища «Аеродром» м. Маріуполь, біля могили матері та батька померлої.

Встановлення факту смерті необхідне для реєстрації смерті на території України та отримання свідоцтва про смерть.

Ухвалою суду від 05 травня 2023 року відкрито окреме провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні заявник та представник заявника ОСОБА_5 підтримали заяву. Представник заявника надала пояснення, викладені у заяві про встановлення факту смерті та додала, що у зв`язку з тим, що тіло дружини заявника залишилось на непідконтрольній території, відсутня медична документація через неможливість доправити тіло в медичний заклад, єдиним документом, що підтверджує смерть є витяг з ЄРДР, відомості до якого внесені за заявою доньки померлої. Будь-якої іншої документації стосовно померлої ОСОБА_2 окрім свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження, не залишилось, оскільки всі документи померлої були разом з нею у підвалі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлявся у спосіб, передбачений ст. 128 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши додані до заяви письмові докази суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно Дніпровським відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ).

Місце проживання заявника ОСОБА_1 відповідно до відмітки у паспорті з 18 грудня 1996 року зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з ЄРДР 13 грудня 2022 року Дніпровським УП ГУ НП у м. Києві розпочато кримінальне провадження № 0003965 за частиною 2 статі 438 КК України. Відповідно до короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, до Дніпровським УП ГУ НП у м. Києві надійшла заява від гр. ОСОБА_3 , про те, що 22 березня 2022 року приблизно о 03 год. 00 хв. в період дій воєнного стану на території України, внаслідок порушення законів та звичаїв війни з боку військовослужбовців рф внаслідок влучання снаряду було зруйновано будинок за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходилась мати заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті чого остання померла під завалами.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомила суду, що вона є донькою заявника ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_2 , жила разом з батьками у м. Маріуполь. Після того, як згорів будинок батьків, вона забрала їх до своєї квартири за адресою: АДРЕСА_3 . У зв`язку сильними обстрілами міста 22 березня 2022 вони перебували у підвалі її будинку, коли почули гучний вибух, вийшли з батьком подивитись. Матері було важко пересуватись, вона залишилась у підвалі. В цей час будинок знов піддався обстрілу, перекриття між поверхами склались та завалили підвал, почалась сильна пожежа. Було ясно, що підвалу вже нема, в ньому загинуло дуже багато людей, у тому числі діти. Всі документи сім`ї залишились у підвалі, тільки паспорт батька був з ним, що дозволило йому евакуюватись з міста; без документів свідку виїжджати з м. Маріуполь було небезпечно через фільтраційні заходи окупаційних військ, та лише у серпні 2022 року свідок через волонтерів змогла виїхати до Києва. Через деякий час зі свідком зв`язалась двоюрідна сестра, яка повідомила, що вона разом з сусідами були на розборі підвалу, де знайшли рештки її мами, впізнати її могли лише завдяки одягу матері та приблизному місцю розташування тіла. Захоронили померлу на старому кладовищі біля аеродрому у м. Маріуполь.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

За приписами абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупованою територією є, зокрема, сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75 затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнний (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.12.2022 року. Відповідно до вказаного Переліку, Маріупольська міська територіальна громада Донецької області перебуває в тимчасовій окупації.

Повномасштабне вторгнення та військова агресія російської федерації на територію незалежної держави Україна, а також бойові дії на території України визнаються судом загальновідомим фактом.

Частиною третьою статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно з абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження та смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 76, 77 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ theRepublicofMoldovaandRussia", "IlascuandOthers v. MoldovaandRussia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Оскільки на момент смерті ОСОБА_2 в м. Маріуполі Донецької області відбувались активні бойові дії, державні органи не працювали, отримати лікарське свідоцтво про смерть не виявилось можливим. Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується поясненнями представника заявника, показами свідка, фотознімками зруйнованого будинку, що додано до матеріалів справи. Це, в сукупності, як виняток, може братись до уваги судом та оцінюватись під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України.

У даному випаду, встановлення факту смерті необхідно для державної реєстрації смерті та для забезпечення прав та законних інтересів громадян на території України.

З огляду на викладене та ту обставину, що для проведення державної реєстрації смерті на території України є об`єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадян України, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, з огляду на їх законність та обґрунтованість, що надасть заявнику можливість отримати видане державним органом України свідоцтво про смерть.

На підставі викладеного та керуючись ст. 211, 315-319, 352, 354, 355, 430, ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті особи жіночої статі ОСОБА_2 , громадянки України, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Маріуполь Донецької області та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Маріуполь Донецької області, Україна, у віці 80 років.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до безпосередньо Київського апеляційного суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення складений 11 травня 2023 року.

Суддя А.В. Слободянюк