Справа № 953/5762/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2023 р. Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Колесник С.А.,

за участю секретаря судового засідання Півоваровій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу №953/5762/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з дорослої доньки на утримання батька, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2022 позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Світличної Яни Олексіївни звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якого просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

17.10.2022 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була передана судді Колесник С.А.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова Колесник С.А. від 17.11.2022 цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з дорослої доньки на утримання батька, прийнято до розгляду.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20.01.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ) аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2022 року та довічно. Допущено негайне виконання рішення у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), в межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.08.2023 поновлено представнику відповідача ОСОБА_2 - адвокату Письменній Вікторії Миколаївні строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 січня 2023 року. Заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Письменної Вікторії Миколаївни про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Харкова від 20 січня 2023 року у справі № 953/5762/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з дорослої доньки на утримання батька задоволено. Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 січня 2023 року по цивільній справі № 953/5762/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з дорослої доньки на утримання батька - скасуване. Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з дорослої доньки на утримання батька - призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судові засідання, призначені на 31.08.2023, 09.10.2023, 02.11.2023 позивач не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся судом своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою АДРЕСА_1 , яку вказував позивач як адресу фактичного мещкання, що підтверджується рекомендованими поштовими відправленнями (а.с.152), довідкою з офіційного сайту Укрпошти за трекінгом 717 (а.с.185), а також направленням SMS повідомлень у додаток «Viber», що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с.115,149,157), причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, 02.11.2023 подала до суду клопотання, в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності відповідача, вказавши, що у разі повторної неявки позивача не заперечує проти залишення позову без розгляду. Окрім цього, долучила до вказаного клопотання конверти щодо відправки позивачу відзиву та клопотання про проведення відеоконференції, які повернулися без вручення за закінченням терміну зберігання (а.с.159-161).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст. 44 ЦПК України особи, учасники судового процесу та їхні представники, повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 ст. 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За вимогами ч. 3 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Разом з тим, відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Як зазначено вище, позивач у судове засідання не з`явився тричі. Будь-яких доказів, які б підтверджували поважність причин неявки в судове засідання суду не подавав.

За таких обставин, суд, з урахуванням ст.ст. 13, 44 ЦПК України, вважає за необхідне зазначити, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Принципи цивільного процесу, змагальність та диспозитивність надають кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

З системного аналізу частини 5 статті 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України вбачається те, що законодавець безпосередньо пов`язує участь позивача в судових засіданнях з рухом судового процесу. Дії суду залежать від дій позивача.

Неявка позивача в судове засідання є його волевиявленням, проявом дії принципу диспозитивності.

В цьому контексті повторна неявка належним чином повідомленого позивача є конклюдентними діями, якими робиться заява про залишення позову без розгляду, а також є правовим наслідком нездійснення позивачем права брати участь у судовому засіданні.

Таким чином законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився у судове засідання, так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд повинен з`ясовувати причини неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

Як зазначено вище, за ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах, зокрема, змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст. 13, 44 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно.

Також слід відмітити, що в Україні дії система публікації відомостей про час та місце розгляду справи в мережі Інтернет на сайті Судова влада і позивач має усі можливості з отримання інформації про розгляд його справи.

Отже, позивач повинен був цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, однак в судові засідання повторно не з`явився та поважних причин неявки не повідомив.

Враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач, не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Ураховуючи вищевикладене та розумність строків розгляду справи, суд приходить до висновку про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, оскільки позивач, незважаючи на тривалий час перебування справи на розгляді в суді, у судове засідання повторно не прибув, доказів поважності причин неявки суду не надав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, а відтак позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 200, 223, п.3 ч.1 ст.257, 247, 258, 260, 261, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з дорослої доньки на утримання батька - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Колесник С.А.