ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м.Суми

Справа №592/6135/22

Номер провадження 22-ц/816/166/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 листопада 2022 року, в складі судді Шияновської Т.В., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

13 вересня 2022 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Супруна Д.В., звернулась до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 04 березня 1978 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який з 25 липня 1977 року до 24 жовтня 2011 року перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер від ускладнень, спричинених професійним захворюванням, а за життя він знаходився на обліку в Сумському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області як потерпілий на виробництві внаслідок професійного захворювання та отримував відповідні страхові виплати на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Позивач звернулась до відділення Фонду із заявою про призначення на її користь страхових виплат у зв`язку зі смертю чоловіка, проте листом від 05 серпня 2022 року відділення Фонду повідомило її про відсутність підстав для призначення відповідних виплат, оскільки нею не надано документів, які б підтверджували факт перебування її на утриманні померлого чоловіка.

ОСОБА_1 зазначала, що з моменту укладення шлюбу і до самої смерті її чоловіка вони проживали разом однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного та мали спільний бюджет.

Вказувала, що вона отримує пенсію за віком та страхові виплати, однак пенсія померлого чоловіка завжди була значно більшою. Станом на грудень 2021 року розмір її доходу складав 6568,58 грн на місяць, а сукупний дохід ОСОБА_2 в цей час становив 13362,48 грн. Таким чином, основну частину сімейного бюджету позивача складали пенсія та страхові виплати, які отримував її чоловік, тому фактично вона перебувала на його утриманні, отримувала від чоловіка допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня його смерті.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 28 січня 2022 року), до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції про перебування позивача на утриманні чоловіка, який помер, доводить, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Вказує про недоведеність позивачем, що утримання, яке надавалося їй померлим чоловіком, було постійним і основним джерелом її засобів для існування. Отримання померлим чоловіком позивача пенсії та страхових виплат, розмір яких перевищує розмір її доходів, не є доказом перебування на його утриманні.

Посилаючись на положення ст. 75 СК України, зазначає, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, та інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність 1769 грн, при розмірі пенсії позивача за грудень 2629,94 грн, вона не може вважатися особою, яка перебувала на утриманні.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області Новака І.О., який підтримав доводи скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявленого до суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 04 березня 1978 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 7).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 07 травня 1985 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6, 8).

За життя ОСОБА_2 перебував у трудових правовідносинах з АТ «Сумське НВО», 24 жовтня 2011 року його було звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах, ст. 38 КЗпП України (а.с. 9-10).

Згідно з Актом розслідування хронічного професійного захворювання, складеного 30 вересня 2011 року, ОСОБА_2 комісією були встановлені професійні захворювання: пневмоконіоз І ст. S/S, 2/2, повільний розвиток; хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії токсико-пилової етіології у фазі нестійкої ремісії; емфізема легень другої стадії; легенева недостатність другої стадії; захворювання професійне; нейросенсорна туговухість з помірним зниження ступеня слуху (третя стадія) професійного характеру від дії шуму на виробництві (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 14).

28 червня 2022 року Сумською МСЕК №1 загального профілю встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 із професійним захворюванням (а.с. 16).

З копії трудової книжки серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у трудових правовідносинах з АТ «Сумське НВО», 16 липня 2013 року її було звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах, ст.38 КЗпП України; отримала професійне захворювання та 65% стійкої втрати працездатності, проходить лікування (а.с. 18-24).

З січня по лютий 2021 року розмір пенсії ОСОБА_1 становив 2374,65 грн, з березня по червень 2021 року 2596,94 грн, з липня по листопад 2021 року 2613,94 грн, крім того ОСОБА_1 щомісячно отримувала страхові виплати, розмір яких з березня 2021 року по січень 2022 року становить 3938,64 грн (а.с. 25- 27).

Розмір пенсії за віком, яку отримував ОСОБА_2 становив: з січня по лютий 2021 року 5045,02 грн, з березня по червень 2021 року 5576,62 грн, з липня по листопад 2021 року 5586,82 грн, у грудня 2021 5596,04 грн. Крім того, ОСОБА_2 щомісячно отримував страхові виплати, розмір яких з березня 2021 по січень 2022 року 7766,06 грн (а.с. 28-30).

ОСОБА_1 звернулася до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області із заявою щодо призначення на її користь страхових виплат у зв`язку зі смертю чоловіка.

Листом від 05 серпня 2022 року № 011-05/483 Сумське міське відділення Управління повідомило про неможливість призначення на її користь відповідних щомісячних страхових виплат, так як нею до заяви не було додано документів, якими підтверджується факт перебування на утриманні померлого відповідно до пункту 2 частини другої статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: довідка житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності довідка виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, в тому числі про тих, хто перебуває на його утриманні, або копія відповідного рішення суду (а.с. 17).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утримані чоловіка ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції встановивши, що розмір її пенсії за віком та страхові виплати не суттєво перевищують встановлений законом розмір прожиткового мінімуму, дійшов висновку, що саме допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

За правилом ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що такими непрацездатними особами є особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд приймає рішення про виплати у разі втрати годувальника за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями у триденний строк з моменту звернення заявника: довідки житлово-експлуатаційної організації, а за її відсутності довідки виконавчого органу ради чи інших документів про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні, або копії відповідного рішення суду.

Факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для призначення страхових виплат, може бути встановлено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вже зазначалося вище, позивач у справі ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та отримує пенсію, розмір якої відповідно до довідки Пенсійного фонду, за місяць, який перебував смерті її чоловіка (грудень 2021 року) складав 2629,94 грн, а розмір пенсії ОСОБА_2 у грудні 2021 року складав 5596,04 грн. Крім того, ОСОБА_2 отримував щомісячні страхові виплати, розмір яких за період березень 2021 року січень 2022 року становив 7766 грн (а.с. 28-30). Розмір страхових виплат, які отримувала ОСОБА_1 за аналогічний період становить 3938,64 грн (а.с. 25-27).

Отже, позивачем доведено належними доказами, що розмір щомісячних доходів її чоловіка значно перевищував розмір її доходів, інших утриманців він не мав.

Відповідними консультативними висновками, випискою з історії хвороби підтверджується, що позивач ОСОБА_1 під час роботи в АТ «Сумське НВО» набула професійне захворювання, має 65 % стійкої втрати працездатності, перебуває на «Д»-нагляді у невролога, за медичними даними 2022 року має ряд захворювань: ІХС. картідосклероз дифузійний, недостатність МК, ТК. Персиитуюча форма фібриляції, тріпотіння передсердь, відновлення синусового ритму ЕІТ, пароксизми фібриляції передсердь 07.06.2022 р, гіпертонічну хворобу 2 ст. ступ. 2 СН2А ризик 4 (а.с. 18-24).

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01 січня 2021 року становив 1769 грн.

Пленум Верховного Суду України в п. 8 Постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, роз`яснив, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Тобто, в даному випадку, отримання позивачем пенсії та страхових виплат не є підставою для відмови у встановленні факту перебування її на утриманні чоловіка. Хоча позивач і отримувала самостійний дохід, але розмір її пенсії, як і розмірі страхової виплати, був не суттєво більший за прожитковий мінімум, встановлений законодавством, а тому допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що за життя допомога надавалась ОСОБА_2 своїй дружині систематично, носила постійний характер та була її основним джерелом до належного існування, що свідчить про перебування позивача на утриманні чоловіка ОСОБА_2 до дня його смерті.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина