ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7528/23 Справа № 209/3047/22 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Барильської А.П.,

суддів: Зайцевої С.А., Максюти Ж.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1

на додаткове рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною віку повноліття, починаючи з дати звернення, тобто з 21 грудня 2022 року.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 7800 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив додаткове рішення суду скасувати та залишити заяву без розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заяву про ухвалення додаткового рішення розглянуто іншим складом суду ніж той, що ухвалював рішення по справі, що є порушенням вимог ч.3 ст. 270 ЦПК України. Вказує, що підстави для розгляду заяви та підстави для її задоволення відсутні.

12 вересня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 , адвокат Стребіж А.О. надала відзив на апеляційну скаргу, який не може бути прийнято до уваги, оскільки він не містить підпису особи яка його подала (а.с.152-154).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення.

Зважаючи на те, що спір виник з приводу стягнення аліментів, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року, у складі головуючого судді Лобарчук О.О, позов ОСОБА_2 задоволено.

26 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Стребіж А.О. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу (правову) допомогу.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року, у складі головуючого судді Решетник Т.О., заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 7 800 грн.

За змістом ч.ч.1,4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Так, відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина 2 статті 270 ЦПК України).

Частиною 3 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Пленум Верховного Суд України у п.20 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 роз`яснив, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (в новій редакції ЦПК України ст.270), воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

Відповідно до пункту 2.3.44. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) передаються також, зокрема судові справи, що надійшли для вирішення питання про прийняття додаткового судового рішення, виправлення описок та помилок, роз`яснення судового рішення, повернення судового збору.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивачка під час звернення до суду із позовом зазначала про понесення нею судових витрат та у прохальній частині позову просила покласти їх на відповідача (а.с.3).

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року, у складі головуючого судді Лобарчук О.О., позов ОСОБА_2 , задоволено, в той же час не було вирішено питання щодо стягнення на її користь судових витрат.

У зв`язку з чим остання звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення про їх стягнення.

В той же час, як вбачається з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку із перебування судді Лобарчук О.О. у відпустці, справу було розподілено у провадження судді Решетник Т.О. (а.с.79), який додатковим рішенням від 14 липня 2023 року заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнив.

Оскільки за результатом розгляду позову ОСОБА_2 було прийнято рішення саме суддею Лобарчук О.О., а додаткове рішення ухвалено суддею Решетник Т.О., тобто неповноважним складом суду, на чому в своїй апеляційній скарзі наголошує відповідач, це є безумовною підставою для скасування додаткового рішення у відповідності до частини 3 статті 376 ЦПК України.

Колегія суддів зауважує, що сам по собі факт перебування судді у відпустці чи у відрядженні не є підставою для розподілу заяви про ухвалення додаткового рішення іншому складу суду, оскільки повноваження судді, що здійснювала розгляд справи по суті не були припинені.

Враховуючи наведені обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного додаткового рішення з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкового судового рішення у справі та ухвалення нового судового рішення у відповідності до вимог п.1 ч. 3 статті 376 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивачки ОСОБА_2 у даній справі представляв адвокат Стребіж А.О., яка діє на підставі ордеру та договору про надання професійної правничої (правової) допомоги адвокатом від 09 серпня 2022 року (а.с.8-11).

У позовній заяві було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла позивач, і які очікує понести в зв`язку із розглядом зазначеної справи.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

26 травня 2023 року представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Стребіж А.О. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу (правову) допомогу (а.с.80-81).

У зв`язку з чим, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги в частині наявності підстав для залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру матеріалах справи міститься договір про надання професійної правничої (правової) допомоги адвокатом від 09 серпня 2022 року, додатковий договір № 3 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги адвокатом від 09 серпня 2022 року (а.с.12), копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 адвокатом Стребіж А.О. (а.с.13), додатковий договір № 4 від 02 травня 2023 року до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги адвокатом від 09 серпрня 2022 року (а.с.82), акт № 3 виконаних робіт від 22 травня 2023 року за Договором (а.с.83). Таким чином позивачкою доведено факт понесення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 7 800 грн.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачкою не доведено факт понесення витрат та їх розмір, та як наслідок підстав для ухвалення додаткового рішення колегія суддів відхиляє з вище наведених підстав.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Колегією суддів враховується положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що вимоги апеляційної скарги щодо стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів, розподіляючи витрати, понесені позивачкою на професійну правничу допомогу, дійшла до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, оскільки він доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної та необхідності таких витрат.

Із урахуванням наведеного, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат та їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію значимості таких дій у справі, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7800 гривень.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 7800 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: С.А. Зайцева

Ж.І. Максюта