ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/9047/19
Номер провадження 22-ц/818/788/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Мальованого Ю.М.,

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Супрун Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2023 року в складі судді Цвіри Д.М. у справі № 638/9047/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Київській області (філія ГСЦ МВС) про визнання договорів недійсними та скасування реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Київській області (філія ГСЦ МВС) про визнання договорів недійсними та скасування реєстрації.

Позов мотивовано тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2017 року у справі № 638/5995/16-ц, залишеним без змін постановою апеляційного суду Харківської області від 05 березня 2018 року, з ОСОБА_2 на його користь стягнуто заборгованість за договором позики від 26 серпня 2014 року в сумі 5 782 884,60 грн. та 6890,00 грн судового збору. В порядку забезпечення позову ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року накладено арешт на майно ОСОБА_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , транспортний засіб LEXUS GX 460, д.н.з. НОМЕР_1 , транспортний засіб PORSCHE PANAMERA, д.н.з. НОМЕР_2 , транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. НОМЕР_3 .

Вказана ухвала суду про забезпечення позову була подана до Регіонального сервісного центру (надалі РСЦ) МВС в Харківській області 15 квітня 2016 року.

29 березня 2018 року на виконання рішення суду у справі № 638/5995/16-ц було видано виконавчі листи, на підставі яких 27 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальовою Є.С. відкрито виконавчі провадження № 56282248, № 56282199. Постановою ВП № 56282248 від 27 квітня 2018 року накладено арешт на все майно боржника, в тому числі на майно, забезпечене ухвалою суду від 14.04.2016 року.

З метою уникнення виконання рішення суду ОСОБА_2 перебуваючи у змові з посадовими особами Територіального сервісного центру (надалі ТСЦ) МВС в Київській області № 8047 та іншими особами, 04 квітня 2018 року провів незаконні дії щодо припинення арешту накладеного на автомобіль PORSCHE PANAMERA, д.н.з. НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 .

05 квітня 2018 року ОСОБА_2 , перебуваючи у с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області видав довіреність на ім`я ОСОБА_5 , який в подальшому здійснив відчуження арештованого майна.

На підставі заяви ОСОБА_5 № 139225812 від 13 квітня 2018 року, поданої останнім до ТСЦ МВС № 3246, та договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3246/2018/898965 від 13 квітня 2018 року автомобіль PORSCHE PANAMERA зареєстровано за ОСОБА_3 , останнім отримано свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_7 та д.н.з. НОМЕР_8 . В подальшому ОСОБА_3 , на підставі заяви № 139367095 від 17 квітня 2018 року зняв даний автомобіль з обліку для реалізації та отримав транзитний номерний знак НОМЕР_9 .

15 травня 2018 року на підставі заяви ОСОБА_3 № НОМЕР_10 та договору укладеного ТФ «Полюс» ПП спірний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_4 , яким отримано свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_11 та д.н.з. НОМЕР_4 .

У позові зазначає, що ОСОБА_2 знав про накладення арешту відповідно до ухвали суду, неодноразово намагався припинити її дію шляхом подачі заяв та клопотань до Дзержинського районного суду м. Харкова під час розгляду справи, однак дані заяви були залишені без задоволення, а ухвала про забезпечення позову без змін.

Крім того, відповідно до відповіді РСЦ МВС в Харківській області від 25 вересня 2018 року ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року про забезпечення позову, якою накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_2 надійшла для виконання до РСЦ МВС в Харківській області 15.04.2016 року та була виконана в повному обсязі.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив: визнати недійними договори купівлі-продажу транспортного засобу № 3246/2018/898965 від 13 квітня 2018 року автомобілю PORSCHE PANAMERA, кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від 15 травня 2018 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; скасувати реєстрацію транспортного засобу PORSCHE PANAMERA, кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 за ОСОБА_4 ; зобов`язати Регіональний сервісний центр МВС в Київській області № 3246 поновити за ОСОБА_2 реєстрацію транспортного засобу PORSCHEPANAMERA, кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 .

У листопаді 2019 року ОСОБА_4 подав відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що ним було придбано автомобіль PORSCHE PANAMERA, кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , відповідно до вимог чинного законодавства та право власності на нього зареєстровано у встановленому законом порядку. Про здійснення незаконних дій відносно вищезазначеного автомобілю йому відомо не було.

Зазначає, що він є добросовісним набувачем, що виключає до нього застосування наслідку недійсності правочину, які порушать його права як власника.

20 листопада 2019 року ОСОБА_2 подав пояснення по справі, в яких просив в задоволенні позову відмовити.

Зазначав, що з 2011 року він неодноразово брав у ОСОБА_1 кошти в борг. Зобов`язання перед позивачем він виконав в повному обсязі, однак, зважаючи на дружні між ними стосунки, розписку про отримання позивачем коштів не відбирав. В подальшому він дізнався про розписку на 20 000 доларів США, які фактично не отримував. В 2014 року з метою забезпечення боргу перед іншою особою-позикодавцем він фактично передав в заставу спірний автомобіль. На початку лютого 2018 року вказаний позикодавець звернувся до нього з проханням підписати довіреність на виїзд за кордон до Польщі, проте при підписанні цього документу з його текстом він не ознайомився . В кінці 2018 року йому стало відомо, що спірний автомобіль знято з обліку. Оскільки автомобіль PORSCHE PANAMERA знаходився під забороною через незаконні вимоги та фактичне рейдерство з боку ОСОБА_1 , він був впевнений щодо неможливості його відчуження. Обставини зняття автомобіля з реєстраційного обліку, а також підстави для йому подальшого відчуження йому невідомі, з власниками автомобілю він не знайомий.

03 вересня 2020 року Головою ліквідаційної комісії Регіонального сервісного центру МВС в Київській області подано пояснення, в яких позов просив залишити без задоволення.

В обґрунтування пояснень зазначено, що Територіальний сервісний центр № 3246 був структурним підрозділом Регіонального сервісного центру МВС в Київській області, та відповідно й структурним підрозділом Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12 лютого 2020 року № 79 «Про деякі питання територіальних органів Міністерства внутрішніх справ «РСЦ МВС в Київській області ліквідовується як юридичні особи публічного права, повноваження та функції РСЦ МВС в Київській області перейшли до Головного сервісного центру МВС в особі відокремленого підрозділу РСЦ ГСЦ МВС в Київській області, тому РСЦ МВС в Київській області більше на має повноважень з проведення будь-яких реєстраційних дій транспортних засобів.

Реєстраційна операція поновлення реєстрації транспортного засобу здійснюється у разі коли первинна реєстрація автомобіля була скасована відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388. Оскільки державна реєстрація на автомобіль PORSCHE PANAMERA, кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , не була скасована, то підстави для її поновлення відсутні.

13 квітня 2018 року у Територіальному сервісному центрі № 3246 РСЦ МВС у Київській області була здійснена перереєстрація транспортного засобу PORSCHE PANAMERA, кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , за договором купівлі-продажу 3246/2018/898965 з дотриманням вимог чинного законодавства, а саме: була здійснена перевірка за Єдиним державним реєстром МВС, автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, банком даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна. На час здійснення реєстраційних дій у територіальному сервісному центрі № 3246 на спірний транспортний арешт накладено не було. Остання реєстраційна операція з вищезазначеним транспортним засобом проводилась 15 травня 2018 року територіальним сервісним центром № 6341 РСЦ МВС в Харківській області.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_4 є добросовісним набувачем, то підстави для витребування майна відсутні, оскільки такі дії є порушенням статті 1 Першого протоколу Конвенції та становитиме надмірний тягар на відповідача. Також, між ОСОБА_6 та відповідачами немає договірних відносини або відносин, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, а тому відсутні підстави для визнання правочинів недійсними та застосування реституції.

13 березня 2023 року ОСОБА_6 , в інтересах якого діє адвокат Андренко Вячеслав Юрійович, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про обрання ним неналежного способу захисту є необґрунтованими. Також, судом першої інстанції взагалі не враховано позиції Верховного суду України від 25 травня 2016 року № 6-605цс16, від 24 травня 2017 року № 6-640цс17, від 18 січня 2017 року № 6- 2552цс16 , від 07 листопада 2018 року по справі № 761/17290/15-ц та від 01.04.2020 по справі № 182/2214/16-ц щодо неможливості відчужувати майно, щодо якого вжито заходи забезпечення позову.

10 квітня 2023 року засобами поштового зв`язку Регіональним сервісним центром Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Київській області (філія ГСЦ МВС) подано відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивовано тими же обставинами, що реєстрація транспортного засобу PORSCHE PANAMERA, кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 була здійснена відповідно до вимог закону, оскільки на час здійснення реєстраційних дій за результатами перевірки заборона на відчуження транспортного засобу не накладалася.

19 квітня 2023 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_4 адвокат Письменна Вікторія Миколаївна подала відзив на апеляційну скаргу, в якому рішення суду просила залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем, договір купівлі продажу транспортного засобу ним укладено у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для його витребування відсутні.

Доказів, що автомобіль вибув з володіння власника незаконно, матеріали справи не містять.

Також посилалась, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Андрієнко В.Ю. надійшла заява про слухання справи за його відсутності. Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Письменна В.М. надала клопотання про слухання апеляційної скарги без її участі. Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Плотнікова І.Ю. подала заяву про слухання апеляційної скарги без її участі. Від представника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області Коломієць В. надійшло повідомлення про те, що вона не має змоги взяти участь у судовому засіданні в режимі відео конференції (т.4, а.с. 59 - 62).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року по справі № 638/5995/16-ц в порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості накладено арешт на: квартиру АДРЕСА_1 ; транспортний засіб LEXUS GX 460, д.н.з. НОМЕР_1 ; транспортний засіб PORSCHE PANAMERA, д.н.з. НОМЕР_2 ; транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. НОМЕР_3 ( том 1, а.с.15).

Вказана ухвала 15 квітня 2016 року була отримана РСЦ МВС в Харківській області та передана на виконання до ТСЦ № 6341, ТСЦ № 6342 РСЦ МВС в Харківській області за місцем реєстрації транспортних засобів та виконана у повному обсязі, на транспортні засобі накладені обмеження на проведення реєстраційних дій (том 1, а.с.18).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2017 року у справі № 638/5995/16-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики від 26 серпня 2014 року в сумі 5 782 884 та 6 890 грн судового збору (https://reyestr.court.gov.ua/Review/69664083).

На виконання вказаного рішення 27 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Ковальовою Є.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56282248 та накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 , в тому числі на майно, забезпечене ухвалою суду від 14 квітня 2016 року, а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; транспортний засіб LEXUS GX 460, д.н.з. НОМЕР_1 ; транспортний засіб PORSCHE PANAMERA, д.н.з. НОМЕР_2 ; транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. НОМЕР_3 ( том 1, а.с.16, 17).

13 квітня 2018 року між ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_5 на підставі довіреності від 05 квітня 2018 року, та ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу № 3246/2018/898965 транспортного засобу, за яким останній набув право власності на автомобіль PORSCHE моделі PANAMERA, 2011 року випуску, чорного кольору, кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , д.н.з НОМЕР_2 . Вартість автомобілю визначено у 200 000 грн. Договір оформлений та підписаний сторонами в сервісному центрі № 3246 РСЦ МВС в Київській області (том 1, а.с. 7, 8).

На виконання вищезазначеного договору ОСОБА_3 отримано свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_7 та д.н.з. НОМЕР_8 , на підставі заяви № 139367095 від 17 квітня 2018 року та вчинено дії щодо зняття даного автомобілю з обліку для реалізації та отримано транзитний номерний знак НОМЕР_9 (том 1,а.с. 243).

15 травня 2018 року на підставі заяви ОСОБА_3 № НОМЕР_10 вищезазначений автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_4 , яким отримано свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_11 та д.н.з. НОМЕР_4 (том 1, а.с. 243).

23 червня 2018 за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за № 0002452за ч.4 ст.190, ч.1 ст.364, ч.2 ст.382, ч.2 ст.388 КК України (а.с.9-10).

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2018 року задоволено клопотання слідчого Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про тимчасовий доступ до речей і документів. Зобов`язано посадових осіб ТСЦ МВС № 8047, що розташований за адресою: 08131, Київська область, Києво Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 110 А надати тимчасовий доступ до речей та документів та забезпечити проведення вилучення (виїмки) оригіналів документів, які містять охоронювану законом таємницю, а саме: документів, що стали підставою для припинення арешту, накладеного на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року про забезпечення позову у справі № 638/5995/1-ц. Зобов`язано посадових осіб ТСЦ МВС № 3246, що розташований за адресою: 08131, Київська область, Києво Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Толстого, 2 надати тимчасовий доступ до речей та документів та забезпечити проведення вилучення (виїмки) оригіналів документів, які містять охоронювану законом таємницю, а саме: заяви № 139225812 від 13.04.2018 року на перереєстрацію автомобіля Porsche Panamera, д. н. з. НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 на іншого власника; інші документи, що стали підставою для перереєстрації вищевказаного транспортного засобу (том 1, а.с.11).

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 06 листопада 2018 року в межах кримінального провадження № 0002452 вбачається, що останній заперечує свою причетність до дій, вчинених від його імені, щодо зняття арешту з майна та вказує, що данні дії він не вчиняв та вважає, цю дію несанкціонованим доступом до НАІС (а.с.13-14).

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів та інших правочинів.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина 3 статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

У частині 5 статті 203 ЦК України зазначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 ЦК України).

Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На цих засадах мають ґрунтуватися і договірні відносини.

Обов`язок діяти добросовісно поширюється на усі сторони дійсного правочину та особу, яка прийняла виконання (подібний висновок щодо двостороннього правочину викладно у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20)).

У зв`язку з цим межею реалізації принципу свободи договору має бути неприпустимість зловживання правом.

Фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.

У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

Частиною 3 статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Зловживання правом - це особливий тип правопорушення, яке вчиняється правомочною особою при здійсненні нею належного їй права, пов`язаний з використанням недозволених конкретних форм у межах дозволеного їй законом загального типу поведінки.

Формулювання «зловживання правом» передбачає у собі певну суперечність. Так, особа, яка користується власним правом, має дозвіл на певну поведінку, а якщо її дія не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права (дія без права). Такі випадки трапляються, якщо особа діє недобросовісно, всупереч меті наданого їй права.

Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється у тому, що: 1) особа (особи) «використовувала / використовували право на зло»; 2) наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки є певним станом, у який потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів / умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); 3) враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а й про обсяг прав інших учасників цих правовідносин і порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2021 року у справі № 910/8482/18 (910/4866/21)).

Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина 3 статті 13, частина 3 статті 16 ЦК України не суперечать частині 2 статті 58 Конституції України та вказано, що оцінюючи домірність припису частини 3 статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини 1 статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині 3 статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина 3 статті 13 та частина 3 статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною).

Правочини, які вчиняються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути неправомірною та недобросовісною. Отже, правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Відтак правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними і зводяться до зловживання правом.

Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, задля приховування дійсного наміру сторін при вчиненні правочину є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню та за своєю суттю є «вживанням права на зло». За таких умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати, або припиняти порушення цивільних прав та інтересів, або ж їх відновлювати.

Метою доброчесного боржника повинне бути добросовісне виконання всіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надання своєчасного та справедливого задоволення (сатисфакції) прав і правомірних інтересів кредитора.

Договір, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатним, так і безоплатним. Він може бути як одностороннім, так і багатостороннім за складом учасників, які об`єднуються спільною метою щодо вчинення юридично значимих дій.

Застосування конструкції фраудаторності при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент (контрагенти), з яким (якими) боржник учиняє оспорюваний договір; ціна договору (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни договору контрагентом боржника; дотримання процедури (черговості) при виконанні зобов`язань, якщо така процедура визначена законом імперативно.

Подібні висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 910/16579/20 (провадження № 12-60гс21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19), на яку посилається заявник у касаційній скарзі, зазначено, що згідно із частинами 2 та 3 статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення коштів, що набрало законної сили. Боржник, проти якого ухвалено судове рішення про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки укладений договір купівлі-продажу автомобіля PORSCHE моделі PANAMERA, 2011 року випуску, чорного кольору, кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , д.н.з НОМЕР_2 , порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом.

Отже, договір, який укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено, тобто кредитора.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній вище постанові вказала, що позивач має право звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина 3 статті 13 ЦК України) і послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Отже, порушення загальних засад цивільного законодавства (засад справедливості, добросовісності та розумності), визначених імперативно пунктом 6 частини 1статті 3 ЦК України, які мають наслідком вихід учасниками правочину за межі здійснення цивільних прав, наданих договором чи актами цивільного законодавства, з наміром завдати шкоди іншій особі (частина 3 статті 13 ЦК України) може бути самостійною підставою недійсності правочину.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен установити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення), і настання відповідних наслідків та у разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відчужуючи майно після виникнення зобов`язання з повернення суми позики, ОСОБА_2 діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами, у зв`язку з чим договір купівлі-продажу містить ознаки фраудаторності.

До матеріалів справи залучена ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року про накладення арешту на майно ОСОБА_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , транспортний засіб LEXUS GX 460, д.н.з. НОМЕР_1 , транспортний засіб PORSCHE PANAMERA, д.н.з. НОМЕР_2 , транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG, д.н.з. НОМЕР_3 (т. 1, а.с. 15).

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в м. Харкові від 25 серпня 2018 року вказана ухвала була виконана, на транспортні засоби накладені обмеження на проведення реєстраційних дій (т.1, а.с. 18).

До матеріалів справи залучено протокол допиту свідка від 06 листопада 2018 року у кримінальному провадженні № 0002452 ОСОБА_7 , який з листопада 2016 року і на день проведення слідчої дії займав посаду провідного консультанта-адміністратора ТСЦ - 8047 РСЦ МВС в м. Києві. Під час допиту ОСОБА_7 засвідчив, що до його обов`язків серед інших відноситься також накладення та зняття обмежень. Зняття арешту з транспортного засобу Паномера д.н.з. НОМЕР_2 виконано від його імені, однак заявив, що зазначену дію він не вчиняв, а вважає це несанкціонованим доступом в систему. Облікові журнали територіального транспортного центру не містять інформації щодо документу, який міг би стати підставою для зняття арешту з вказаного ТЗ. Пароль доступу до системи він нікому не передавав (т.1, а.с. 12,13).

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає доведеною ту обставину, що відчуження спірного автомобіля PORSCHE моделі PANAMERA, 2011 року випуску, чорного кольору, кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , д.н.з НОМЕР_2 фактично відбулося під час дії накладеного на нього обтяження.

У відповідності до п. 40 "Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", затвердженого Постановою КМ України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (з наступними змінами), державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів скасовується на підставі відомостей про транспортний засіб, який під час здійснення його державної реєстрації (перереєстрації) або зняття з обліку перебував під дією обтяжень.

З урахуванням наведеного, з огляду на те, що перший договір відчуження спірного автомобіля від 13 квітня 2018 року відбувся з порушення приписів ст. 203 ЦК України, апеляційний суд вважає за необхідне визнати недійним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 3246/2018/898965 від 13 квітня 2018 року автомобілю PORSCHE PANAMERA, кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також скасувати реєстрацію транспортного засобу PORSCHE PANAMERA, кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 за ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 01 лютого 2023 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Київській області (філія ГСЦ МВС) про визнання договорів недійсними та скасування реєстрації задовольнити частково.

Визнати недійними договір купівлі-продажу транспортного засобу № 3246/2018/898965 від 13 квітня 2018 року автомобілю PORSCHE PANAMERA, кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Скасувати реєстрацію транспортного засобу PORSCHE PANAMERA, кузов № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 ) .

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 05 травня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина