Справа № 347/2164/21
Провадження № 22-ц/4808/1206/23
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Струтинської Д.В.,

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкову земельну ділянкуза апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Косівського районного суду від 03 грудня 2021 року під головуванням судді Крилюк М.І. у м. Косів,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкову земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_3 . При житті батько належно розпорядився своїм майном та залишив заповітне розпорядження в користь його внучки - дочки позивача, ОСОБА_4 . Після смерті батька, ОСОБА_3 , спадщина відкрилася на спадкове майно, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті батька прийняв позивач в зв`язку з тим, що його дочка ОСОБА_4 , відмовилася в приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорчук З.Р. від спадкового майна в його користь. Спадкове майно складається з будинковолодіння, а також земельних ділянок загальною площею 1,01 га з них: 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,10 га рілля; 0,50 га багаторічні насадження; 0,16 га сіножаті.

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Григорчук З.Р. з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом була відкрита спадкова справа за №44/2-21. Приватним нотаріусом Григорчук З.Р. 16.07.2021 йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яке складається з: житлового будинку, АДРЕСА_2 присілок Сухий Потік, що стверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.07.2021 зареєстроване в реєстрі за №1028.

До спадкового майна також входить земельна ділянка площею 0,25 га цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, однак у отриманні свідоцтва про прийняття спадщини на вказану земельну ділянку йому відмовлено в зв`язку з відсутністю документа, який би підтверджував право власності на вищезгадану земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 .

На даний час позивач має намір оформити право власності на спадкове майно, однак через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане майно такої змоги немає. А тому з цих підстав звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на спадкове майно за законом після смерті батька ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0.25 га призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Косівського районного суду від 03 грудня 2021 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 0,25 га призначену для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що ОСОБА_1 , знаючи про наявність рішення суду у цій справі, звернувся з іншим позовом до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Яблунівської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування реєстрації в Державному реєстрі права власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації, земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки в поземельній книзі.

У позові вказав на порушення права власності та користування його земельною ділянкою, оскільки у зв`язку з перетином його земельної ділянки з земельною ділянкою ОСОБА_2 , він позбавлений можливості реалізувати своє законне право володіти і розпоряджатись власним майном в повній мірі.

Апелянтка зазначає, що рішенням Текучанської сільської ради від 12.04.1998 було задоволено її заяву і закріплено за нею земельну ділянку площею 0,40 га, яка знаходиться біля будинку ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що останній при житті добровільно віддав цю земельну ділянку ОСОБА_2 .

З 1998 року ОСОБА_2 безперешкодно користується цією земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства.

В подальшому рішенням Яблунівської селищної ради від 30.06.2021 їй було надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовної площею 0,3721 га.

Рішенням Яблунівської селищної ради від 30.08.2021 на підставі акту комісії селищної ради погоджено межу цієї земельної ділянки площею 0,3721 га без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 29.09.2021 було проведено державну реєстрацію за ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,3721 га за адресою в с. Текуча, присілок Сухий Потік, Косівського району, Івано-Франківської області.

На підставі рішення Яблунівської селищної ради від 17.12.2021 затверджено проект землеустрою та надано у власність земельну ділянку з присвоєним кадастровим номером і на підставі даного рішення 11.01.2022 проведено державну реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав, на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

З наданого позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.2021 вбачається, що у ньому йдеться тільки про житловий будинок АДРЕСА_1 потік. Натомість нічого не вказано про земельну ділянку для його обслуговування.

Згідно архівного витягу № Д-6 від 11.01.2023 відповідно до протоколу дев`ятої сесії Текучанської сільської ради третього демократичного скликання від 26 грудня 1999 року, було вирішено передати ОСОБА_3 безоплатно, у приватну власність для обслуговування житлового будинку лише 0,07 га.

Апелянтка зазначає, що цільове призначення земельної ділянки площею 0,3721 га є для ведення особистого селянського господарства.

Будь-яких рішень органів місцевого самоврядування щодо зміни цільового призначення земельних ділянок у сторін відсутні. Також відсутні документальні підтвердження встановлення меж земельної ділянки позивачу чи його батьку в натурі.

Тому оскаржуване рішення суду першої інстанції про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,25 га прийнято після вищевказаних рішень селищної ради щодо земельної ділянки ОСОБА_2 .

Технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку площею 0,25 га позивач виробив тільки у 2023 році, тобто після державної реєстрації права власності апелянткою.

Позивач, звертаючись до суду про визнання права власності на земельну ділянку, не повідомив суд про права ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку. Оскаржуване судове рішення прийняте без участі та відома апелянти і вона яка не була залучена до участі в справі, де вирішувалося питання про право власності на належну їй земельну ділянку, яка була вилучена селищною радою у ОСОБА_3 (батька позивача) ще в 1998 році і передана їй в користування.

Вважає, що ОСОБА_1 під час розгляду справи знав про її права на цю земельну ділянку і умисно не повідомив про це суд. Апелянтка в свою чергу не знала про розгляд цієї справи, і тому була позбавлена можливості подати свої доводи та докази щодо права на земельну ділянку.

Суд визнав право власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 без наявності відповідної технічної документації та присвоєного кадастрового номера. При цьому, розгляд справи фактично відбувся за відсутності представника Яблунівської селищної ради. Не був залучений до участі в справі і орган ДЗК.

В результаті чого, суд першої інстанції неповно, однобічно дослідив фактичні обставини які мають значення для правильного вирішення справи, не досліджував докази, щодо її права на земельну ділянку, неправильно встановив правовідносини, не врахував правові норми і прийшов до помилкового висновку про визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 порушивши тим самим її права та законні інтереси.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволені позову.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

ОСОБА_2 та її представник, апеляційну скаргу підтримали з мотивів наведеній у ній.

ОСОБА_1 та його представник вимоги апеляційної скарги заперечили, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Представник Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області в засідання апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день, час і місце слухання справи. Голова Яблунівської селищної ради подав апеляційному суду заяву в якій просив розгляд справи проводи без їхньої участі.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності представника Яблунівської селищної ради.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10).

При житті ОСОБА_3 16.03.2020 склав заповіт, яким все своє майно заповів внучці ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті батька прийняв ОСОБА_1 в зв`язку з тим, що його дочка, ОСОБА_4 відмовилась від спадкового майна на його користь.

З довідки Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області №60/02.2-18 від 09.09.2021 убачається, що до записів погосподарської книги №5, об`єкта погосподарського обліку №0390-3 Текучанської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області за господарством, де був зареєстрований ОСОБА_3 , на день його смерті обліковані земельні ділянки загальною площею 1,01 га, а саме: 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,10 га рілля; 0,50 га багаторічні насадження; 0,16 га сіножаті (а.с. 7). Аналогічна інформація вказана у погосподарській книзі господарства ОСОБА_3 у с.Текуча (а.с.8-9).

Ринкова вартість земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за №394, яка належала померлому ОСОБА_3 , що знаходиться в с.Текуча присілок Сухий Потік Косівського району Івано-Франківської області станом на 22.09.2021р. становить 81 358 грн (а.с. 5).

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Григорчук З.Р. Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області з заявою про прийняття спадщини.

Приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Івано- Франківської області Григорчук З.Р. 16.07.2021 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яке складається з : житлового будинку, АДРЕСА_2 присілок Сухий Потік (а.с.14).

На звернення ОСОБА_1 19.07.2021 до приватного нотаріуса Григорчук З.Р. про оформлення своїх спадкових прав на земельну ділянку, нотаріусом цього ж дня винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документа, який би підтверджував право власності на вищезгадану земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 (а.с.4).

Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Суд першої інстанції дійшов висновку про визнання за позивачем права власності на спадкове майно за законом після смерті батька ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,25 га призначену для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за АДРЕСА_1 .

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком і вважає, що суд першої інстанції дійшов до нього передчасно, без повного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України встановлює принципи непорушності права власності. Відповідно до цієї норми право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків встановлених цим кодексом та іншими законами України.

ОСОБА_2 було надано докази, які підтверджують порушення права на користування її земельною ділянкою.

Рішенням Текучанської сільської ради від 12.04.1998 задоволено заяву ОСОБА_2 і закріплено за нею земельну ділянку площею 0,40 га, яка знаходиться біля житлового будинку ОСОБА_3 , яку останній добровільно віддав ОСОБА_2 (а.с. 56). З того часу апелянта користується цією земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Яблунівської селищної ради № 14(40)-9/2021 від 30.06.2021 було надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,3721 га (а.с. 53).

Рішенням Яблунівської селищної ради № 29(30)-10/2021 від 30.08.2021, щодо погодження проекту землеустрою даної земельної ділянки на підставі акту комісії селищної ради погоджено межу даної земельної ділянки площею 0,3721 га без підпису суміжного землекористувача ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 29.09.2021 проведено державну реєстрацію за ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,3721 га, якій присвоєно кадастровий номер :01:001:0163 у с. Текуча, присілок Сухий Потік, Косівського району, Івано-Франківської області.

На підставі рішення Яблунівської селищної ради № 24(30)-12/2021 від 17.12.2021 затверджено проект землеустрою та надано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку 0,3721 га з кадастровим номером: :01:001:0163. На підставі даного рішення 11.01.2022 проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав, на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 52).

Згідно даних, які містяться у свідоцтві про право на спадщину за законом від 16.07.2021 убачається, що ОСОБА_1 успадкував після смерті батька лише житловий будинок АДРЕСА_1 і у ньому не вказано про успадкування земельної ділянки для обслуговування цього будинку.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі та поясненнях у суді зазначила, що біля спадкового будинку залишилася лише земельна ділянка площею 0,07 га, на яку позивач має право користування. З часу надання їй у 1998 році в користування земельної ділянки площею 0,40 гаорган місцевого самоврядування не приймав будь-яких рішень щодо зміни площі чи цільового призначення земельних ділянок сторін. Крім того, ОСОБА_1 не надав документів, які визначають межі земельної ділянки площею 0.25 га біля спадкового будинку.

З огляду на вищенаведене, у апеляційного суду є підстави вважати, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,25 га біля спадкового будинку в с. Текуча, не повідомив суд про права ОСОБА_2 на користування земельною ділянкою. Відповідачем Яблунівською селищною радою також не повідомлено суду про перехід до ОСОБА_2 прав на користування частиною земельної ділянки від батька позивача. Такими діями сторін у справі порушено права та законні інтереси апелянтки на право користування належною їй земельною ділянкою. Суд неповно дослідив фактичні обставини, які мають значення для справи, дійшов помилкового висновку про визнання права власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України правом на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів наділена кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до встановленої судової практики, у разі звернення до суду цих осіб, суд повинен встановити,чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків,викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Колегія суддів звертає увагу, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи (п.7.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17, провадження № 12-280гс18). В силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд позбавлений можливості на стадії апеляційного розгляду справи залучити ОСОБА_2 до участі у справі з відповідним оформленням цієї процесуальної дії згідно вимог статті 51 ЦПК України, тому з цих підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи наведене та у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, прийняття рішення про права, та інтереси особи, яка не була залучена до участі у справі апеляційний суд приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам матеріального права, постановлене з порушенням норм процесуального права, тому не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Косівського районного суду від 03 грудня 2021 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкову земельну ділянку.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2023 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук О.О. Томин