Справа № 161/1197/23 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/894/23 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Губарик К.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Вершиніна К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» про стягнення коштів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 , поданою його представником ОСОБА_1 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що у нього із ТОВ «НоваПей», яка є небанківською фінансовою установою та яка надає послуги для здійснення грошових переказів, у тому числі й фізичним особам, існували договірні відносини.

Позивач зазначає, що упродовж 2021 року від різних фізичних осіб ТОВ «НоваПей» прийняло для нього грошові перекази на загальну суму 1359736,00 грн. Такі перекази здійснені через ТОВ «Нова пошта» іншими особами на його користь в якості оплати за поставлені ним товари в ході здійснення ним підприємницької діяльності. Дані перекази прийняті як перекази «Експрес», що передбачено «Умовами надання послуг з переказу грошових коштів», затверджених наказом Генерального директора ТОВ «НоваПей» №440 від 23.04.2021 р. Згідно з цими Умовами перекази «Експрес» виплачуються отримувачу готівкою через касу, без відкриття рахунку, такий переказ є доступним до виплати на наступний робочий день після відправки переказу.

Також зазначає, що хоча грошові перекази були прийняті ТОВ «НоваПей» ще у період з 19.02.2021 року по 23.12.2021 року для виплати йому на наступний день готівкою через касу на загальну суму 1359736 грн, однак на даний час відповідачем виплачено йому лише 678976 грн, а у виплаті переказів на суму 680760 грн відповідач безпідставно відмовляє. При цьому, рішенням господарського суду м. Києва від 18.11.2022 року у справі №910/6695/22 за його позовом як ФОП до ТОВ «НоваПей», яке не оскаржене і набуло законної сили, встановлено, що йому надійшло та не виплачено перекази на суму 680760,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_2 вказує, що відповідач зобов`язувався виплатити йому прийняті для нього перекази грошових коштів не пізніше наступного дня, однак не виконав свої зобов`язання. Крім того, на надіслану ним претензію про виплату коштів товариство не відреагувало.

На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з ТОВ «НоваПей» на його користь 680760,00 грн та судові витрати у справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 6807 грн 60 коп. судового збору.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог у повному обсязі.

На обгрунтування апеляційної скарги позивач вказував, що, ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд виходив з того, що він як особа, на користь якої іншими особами здійснено грошові перекази через платіжну систему «НоваПей», не виконав вимоги відповідача про надання необхідних документів, зазначених у запиті, надісланому 06.01.2021 року, тому відповідач має право відмовити йому у виплаті надісланих для нього переказів. Однак, на думку позивача, такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи та приписам чинного законодавства. Вказує також, що висновок суду про надіслання відповідачем листа позивачу з вимогою представити документи і отримання такого листа та невиконання відповідної вимоги останнім не підтверджений належними та допустимими доказами і суперечить іншим матеріалам справи. Посилається і на те, що замовники послуги з переказу коштів і позивач, як отримувач таких грошових переказів, не були ознайомлені з Офертою та Умовами, їх не підписували, а тому відсутні підстави вважати такі документи складовими частинами договору і відповідно застосовувати їх до вирішення даного спору. Щодо стягнення з апелянта судового збору у розмірі 6807,60 грн зазначає, що суд не врахував, що на правовідносини, які виникли між сторонами, поширюється дія норм Закону України «Про захист прав споживачів», тому рішення і в цій частині не може вважатися законним.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «НоваПей» вважає оскаржуване рішення суду законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, покликаючись на правильність висновків суду першої інстанції щодо недотримання позивачем вимог Закону «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» в частині ненадання ним необхідних документів, які вимагало товариство як суб`єкт первинного фінансового моніторингу для проведення перевірки клієнта.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, даним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на наступне.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що упродовж 2021 року від різних фізичних осіб ТОВ «НоваПей» прийняло для ОСОБА_2 грошові перекази на загальну суму 1359736,00 грн, які були здійснені іншими особами на його користь в якості оплати за поставлені позивачем товари в ході здійснення підприємницької діяльності через ТОВ «Нова пошта» (а.с. 4-27).

ТОВ «НоваПей» є небанківською фінансовою установою згідно зі свідоцтвом про реєстрацію, реєстраційний №13102801 від 08.01.2013 року, яка здійснює в пунктах надання фінансових послуг фінансові операції з переказу коштів на підставі ліцензії №11/1 від 17.01.2014 року на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків, виданої Національним банком України. Фінансова установа є платіжною організацією міжнародної платіжної системи «NovaPay», яка внесена Національним банком України до реєстру платіжних систем, платіжними організаціями яких є небанківські установи.

Судом встановлено, і сторонами не заперечується, що позивач як фізична особа користувався послугами фінансової установи шляхом приєднання до Оферти на переказ, до якої отримувач (в даному випадку позивач) приєднується в момент підписання отримувачем документу на видачу готівки в гривні або момент накладення отримувачем ЕП на зазначений документ, що оформлений в електронній формі (п. 2.3.4. Оферти на переказ). Платник грошового переказу приєднується до Оферти у випадку, якщо переказ коштів ініціюється платником у готівковій формі у ПНФП в момент підписання платником документу на переказ готівки в гривні або момент накладення платником ЕП на зазначені документи, що оформлені в електронній формі (п. 2.3.1. Оферти на переказ).

Фінансова установа (відповідач у даній справі) є суб`єктом первинного фінансового моніторингу, яка у випадках, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», зобов`язана проводити належну перевірку клієнтів.

У зв`язку з цим товариством упроваджено Положення щодо вивчення клієнтів - фізичних осіб у ТОВ «НоваПей», яке розроблене для забезпечення управління ризиками та застосування ризик-орієнтованого підходу з метою мінімізації наявних та потенційних ризиків, забезпечення моніторингу фінансових операцій клієнта.

Тому на виконання даного Положення 06.01.2021 року товариством було надіслано запит № 06-01/2021-16 щодо надання ОСОБА_2 необхідних документів для проведення належної перевірки, проте позивачем вказаних документів товариству надано не було (а.с. 118). Даний факт сторонами не оспорюється.

Як убачається з матеріалів справи, у зв`язку з ненаданням запитуваних документів 05.02.2021 року товариством прийнято рішення на підставі абзацу третього частини першої статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» про відмову гр. ОСОБА_2 у підтриманні ділових відносин в частині проведення фінансових операцій з отримання грошових коштів у готівковій формі, з яким позивач був ознайомлений 09.02.2021 року під особистий підпис (а.с. 120).

Оскільки позивач не надав відповідачу інформацію та/або офіційні документи, необхідну (необхідні) для належної перевірки (у тому числі, ідентифікації, верифікації, вивчення платника/отримувача, уточнення інформації про платника/отримувача), тому відповідачем відмовлено у підтриманні ділових відносин з ОСОБА_2 .

Відповідно до статті ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилами частини першої статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до положень статті 634 ЦК України договір може бути укладений шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між сторонами мали місце договірні правовідносини, а тому перерахунок коштів відбувався з правових підстав.

Також суд правильно зазначив, що вказаний договір в розумінні ст.634 ЦК України є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Проте, апелянт зазначає, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про укладення договору між сторонами.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205 та 207 ЦК України). За правилами частини першої ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Сторони мають право укладати договори, які не передбачені актами цивільного законодавства за умови, що вони відповідають загальним засадам цивільного законодавства, розумності, справедливості, добросовісності. Така характерна риса принципу укладення договорів, як розумність, викладена у правових позиціях Верховного Суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання. Невиконання умов договору має місце у випадках, передбачених ЦК України, а саме: при розірванні договору, визнання його недійсним чи нікчемним .

Вчинивши дії щодо акцептування оферти б/н, позивач фактично визнав наявність правовідносин, тобто взаємних прав та обов`язків, що з них випливають.

Фактом приєднання позивача до умов договору є документальне підтвердження здійснення ТОВ «НоваПей» переказів грошових коштів, про що свідчать виписки з реєстру переказів коштів .

Відповідно до п. 2.5. Оферти на переказ всі умови договору є обов`язковими для фінансової установи та платника/отримувача. Даним договором не регулюються взаємовідносини між фінансовою установою та отримувачами юридичними особами або фізичними особами-підприємцями. Вказаний факт встановлений рішенням Господарського суду м. Києва від 18.11.2022 року у справі №910/6695/22 (а.с. 38-39).

Разом з тим, у матеріалах справи є копія рішення господарського суду м.Києва від 18.11.2022 року, яке ніким не оскаржувалося і набрало законної сили, за позовом ФОП ОСОБА_2 до ТОВ «НоваПей» про стягнення 680760 грн, з якого вбачається, що суд констатував факт існування договірних відносин між сторонами на підставі договору приєднання. Судом також встановлено, що позивач користувався послугами з переказу коштів через ТОВ «НоваПей» як фізична особа, оскільки отримання переказів здійснювалися готівкою, а не на рахунок у банку як ФОП.

Вказана обставина підтверджена сторонами і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач уклав з відповідачем договір на переказ коштів, який є договором приєднання. Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду.

Відповідно до п. 48. ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення від 14.10.2014 N 1702-VII фінансовий моніторинг - сукупність заходів, які здійснюються суб`єктами фінансового моніторингу у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, що включають проведення державного фінансового моніторингу та первинного фінансового моніторингу.

Згідно із ч. 1 ст.8 цього Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу (крім спеціально визначених суб`єктів первинного фінансового моніторингу, що провадять свою діяльність одноособово, без утворення юридичної особи) з урахуванням вимог законодавства, результатів національної оцінки ризиків та оцінки ризиків, притаманних його діяльності, розробляє, впроваджує та оновлює правила фінансового моніторингу, програми проведення первинного фінансового моніторингу та інші внутрішні документи з питань фінансового моніторингу і призначає працівника, відповідального за його проведення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний забезпечувати належну організацію та проведення первинного фінансового моніторингу, що належним чином надасть можливість виявляти порогові та підозрілі фінансові операції (діяльність) незалежно від рівня ризику ділових відносин з клієнтом (проведення фінансових операцій без встановлення ділових відносин) та повідомляти про них спеціально уповноважений орган, а також запобігати використанню послуг та продуктів суб`єкта первинного фінансового моніторингу для проведення клієнтами фінансових операцій з протиправною метою.

Відповідно до абзацу восьмого частини першої статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» у випадках, передбачених цією частиною, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний протягом одного робочого дня, але не пізніше наступного робочого дня з дня відмови, повідомити спеціально уповноваженому органу про спроби проведення фінансових операцій та про осіб, які мають або мали намір відкрити рахунок/встановити ділові відносини та/або провести фінансові операції або з якими розірвано ділові відносини (закрито рахунок) на підставі цієї статті, а також про проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про фінансові операції, в проведенні яких було відмовлено.

Крім того, договором передбачено, що фінансова установа має право витребувати, а платник/отримувач, представник платника/отримувача зобов`язані надати інформацію та/або офіційні документи, необхідну (необхідні) для належної перевірки (у тому числі, ідентифікації, верифікації, вивчення платника/отримувача, уточнення інформації про платника/отримувача), а також для виконання фінансовою установою інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення п.4.1.4. Оферти на переказ (а.с. 86-98).

При цьому, п. 4.1.3. Оферти на переказ визначено, що фінансова установа має право відмовитись від підтримання ділових відносин з отримувачем та тимчасово призупиняти операції із виплати переказів на користь отримувача у випадках, якщо отримувач у строк, визначений фінансовою установою, не надасть/надасть не в повному обсязі фінансовій установі запитувану інформацію/документи, отримання яких ґрунтується на вимогах законодавства та/або внутрішніх нормативних документах фінансової установи та/або листах, повідомленнях НБУ.

Згідно зі статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв`язку з ненаданням запитуваних документів 05.02.2021 року товариством прийнято рішення на підставі абзацу третього частини першої статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» про відмову ОСОБА_2 у підтриманні ділових відносин в частині проведення фінансових операцій з отримання грошових коштів у готівковій формі, з яким позивач був ознайомлений 09.02.2021 року під особистий підпис (а.с. 120).

Доводи апелянта про те, що відповідачем необгрунтовано та безпідставно призупинено з позивачем ділові відносини та заблоковано видачу грошових переказів, оскільки вимога від 06 січня 2021 року була направлена не відповідачем ТОВ «НоваПей», а ТОВ «Пост Фінанс», котре не має відношення до даних правовідносин, колегія суддів не бере до уваги, так як відповідачем надано копію протоколу № 1/2021 загальних зборів учасників ТОВ «Пост Фінанс» від 20 січня 2021 року, яким підтверджено, що ТОВ «Пост Фінанс» змінило назву на ТОВ «НоваПей» та у зв`язку з цим були внесені зміни до Статуту товариства.

Разом з тим, не можуть бути взяті до уваги і покликання позивача на те, що він не виконував вимоги товариства в частині фінмоніторингу, оскільки йому не було доведено належним чином, які документи слід надати ТОВ «НоваПей» для перевірки.

Як видно з матеріалів справи та підтверджено відповідними доказами, відповідачем електронною поштою надавались як додатки до листа від 06.01.2021 року перелік документів для різних груп клієнтів та опитувальник клієнта-фізичної особи із зазначенням , яку інформацію слід подати клієнту для продовження співпраці.

Також слід відзначити, що відповідачем надавався значний термін для можливості виконання ОСОБА_2 вимог про надання необхідної інформації до моменту фактичного припинення ділових відносин. Лист голові Державної служби фінансового моніторингу України щодо відмови від підтримання ділових відносин в частині проведення фінансових операцій з отримання грошових коштів у готівковій формі було направлено 05.02.2021 року, а невиплачені перекази ОСОБА_2 , як свідчать наявні у справі переліки (реєстри) переказів, датуються за період з 05 грудня по 20 грудня 2021 року. Отже, до 05 грудня 2021 року товариство фактично не припиняло співпрацю і позивач мав можливість виконати вимоги про надання документів.

Однак, як визнав представник позивача, за весь цей час ОСОБА_2 жодних документів, які вимагав відповідач на підставі Закону «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та Умов надання послуг з переказу коштів, товариству не надав.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_2 не було дотримано вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та Умов надання послуг з переказу коштів, тому заявлені вимоги є безпідставними, і в їх задоволенні відмовлено законно і обгрунтовано.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст. 375 ЦПК України, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення в оскаржуваній частині, в справі не виявлено, апеляційний суд доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Разом з тим, представником відповідача Вершиніним К. В. було подано заяву про стягнення з позивача понесених витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції на суму 25000 грн.

Представником відповідача суду надано документи на підтвердження понесених витрат: копію договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2019 року, як додаток до цього договору - протокол узгодження вартості послуг № 12 від 20 вересня 2023 року на суму 25000 грн, з якого вбачається, що до вартості послуг включено такі види адвокатських послуг, як ознайомлення з апеляційною скаргою, з матеріалами справи, з рішенням суду першої інстанції, вивчення судової практики 10000 грн, підготовка та подання до суду процесуальних документів : відзиву на апеляційну скаргу,заперечення, клопотання 10000 грн, участь адвоката у судовому засіданні 5000 грн.

Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат.

Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження.

У даній справі колегія суддів вважає, що заявником надано належні, допустимі, достатні та достовірні докази щодо підтвердження витрат на правничу допомогу, які сторона відповідача має понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, оскільки суд відмовив у задоволенні апеляційної скарги.

Однак, відповідно до ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020).

Разом з тим, представник позивача подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому зазначив про неспівмірність та непропорційність заявлених витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 25 000 грн в суді апеляційної інстанції виконаній роботі; про неподання до суду апеляційної інстанції детального опису наданих адвокатських послуг та акту приймання відповідачем послуг, що унеможливлює перевірити кількість затраченого часу на надання таких послуг адвокатом, а тому просив відмовити повністю у задоволенні заяви представника відповідача про компенсацію витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.

Як вбачається з матеріалів справи, правова позиція товариства була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору, а адвокат надавав правову допомогу товариству в обох інстанціях, тому, відповідно, був обізнаним у справі з усіма деталями, що з неї випливають.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, беручи до уваги заперечення представника позивача щодо розміру витрат, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат товариства на професійну правничу допомогу та про необхідність покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2023 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» судові витрати понесені за надання правничої допомоги в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді