Справа № 128/326/23
РІШЕННЯ

Іменем України

06.11.2023 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

за участю: представників позивачів Лабика Р.Р. , Лисого О.В. , представника відповідача Хоменчука А.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Фермерського господарства «Одарочка» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

УСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що близько 20 години 40 хвилин 23.09.2020 водій ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним трактором «Беларусь 1221.2», державний номерний знак НОМЕР_1 , з механічно приєднаним до нього причепом «1ПТС-9», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи виїзд із другорядної дороги на автодорогу сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», 413 км + 750 м, не переконавшись в безпечності свого маневру, не надав перевагу в русі водієві ОСОБА_5 , який керуючи технічно-справним автомобілем «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався по головній дорозі у напрямку смт Вороновиця Вінницького району Вінницької області, внаслідок чого останній допустив зіткнення із задньою частиною правого борта причепа. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажира автомобіля "Honda Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , 1996 року народження, доставлено до МКЛ ШМД м. Вінниця, де вона померла від отриманих тілесних ушкоджень.

За фактом ДТП слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області внесено матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000339.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 880 від 13.11.2020, проведеної в рамках кримінального провадження № 0000339, смерть ОСОБА_7 настала від відкритої черепно-мозкової травми, яка викликана розвитком набряку головного мозку та легень, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення і стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

18.12.2020 прокурором винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000339 від 24.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно вказаної постанови, в ситуації, яка склалася, причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди стала невідповідність дій водія трактора «Беларусь 1221.2», державний номерний знак НОМЕР_1 , нормам вимог 16.11, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України. За результатами всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування всіх обставин кримінального провадження №0000339 встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_6 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, позивачам (батьку загиблої та її нареченому) було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача.

Вказують, що ними (позивачами) не вживались заходи досудового врегулювання спору, оскільки чинним на момент вчинення ДТП законодавством не вимагалось поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності для транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу. Спецтехніка (в даному випадку трактор з причепом) за своєю суттю не є транспортним засобом та закон не вимагає оформлення поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності для неї, а тому шкода, завдана у процесі її експлуатації, має відшкодовуватись винною особою або роботодавцем винної особи.

Зазначають, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що смерть потерпілої настала на місці дорожньо-транспортної пригоди та була прямим причинним наслідком цієї пригоди, та шкоду потерпілій було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілої. ДТП, внаслідок якої позивачу завдано шкоди, сталася за участю транспортного засобу «Беларусь 1221.2», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким володіє відповідач, під керуванням водія ОСОБА_6 , який на момент цієї пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем та керував транспортним засобом, належним цьому підприємству.

Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком загиблої в ДТП ОСОБА_7 . Згідно довідки до акта огляду МСЕК, він є інвалідом третьої групи, тобто на момент ДТП він був непрацездатним та мав право на одержання від неї утримання. Позивач ОСОБА_4 вважає, що є особою, який за життя своєї дочки був на її утриманні, а тому підпадає під дію пункту 3 частини 1 статті 1200 ЦК України, та оцінює шкоду по втраті годувальника в сумі 63 107, 64 грн.

З приводу відшкодування завданої позивачу ОСОБА_4 моральної шкоди, позивач зазначає, що позивач втратив дочку, близьку людину, яка була йому опорою та підтримкою. Повністю зруйновано його нормальне життя. Загибель спричинила надзвичайні страждання, які продовжуються до цих пір. Позивач був близьким з дочкою, оскільки постійно проживали разом та постійно спілкувались. Загибла дочка надавала йому допомогу, тому він (позивач) позбавлений можливості розраховувати на підтримку від дочки в майбутньому. Втрата дочки тягне за собою необхідність докладати додаткових зусиль і викликає таку необхідність також і в майбутньому. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Позивач відчуває пригніченість, депресію, страждання, які кожні святкові дні підсилюються, оскільки позивач згадує, що ці свята він міг святкувати зі своєю дочкою, якби не дорожньо-транспортна пригода. Крім того, позивача й загиблу дочку об`єднували спільні традиції, вони разом святкували різні події, свята, дні народження. Після смерті дочки позивач не може повноцінно жити також і в частині святкування, оскільки тепер в будь-яке релігійне свято чи важливу подію він не може перебувати у святковому настрої через втрату дочки, що зруйнувало нормальний життєвий устрій позивача. Тому позивач оцінив розмір завданої йому моральної шкоди в сумі 800 000 грн.

Позивач ОСОБА_5 щодо його позовних вимог зазначає, що поніс витрати на поховання потерпілої у розмірі 15 000 грн, що підтверджується відповідним товарним чеком № 24/1 від 24.09.2020. Також ним було понесено витрати на спорудження надгробного пам`ятника потерпілій у розмірі 45 230 грн, що підтверджується товарним чеком № б/н від 20.08.2021.

За таких обставин, посилаючись на відповідні норми законодавства, позивачі просили суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 : 63 107, 64 грн відшкодування, пов`язаного із втратою позивачем годувальника в особі дочки, та 800 000 грн моральної шкоди, а також 50 000 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу; та на користь ОСОБА_5 : 15 000 грн відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання потерпілої ОСОБА_7 ; 45 230 грн відшкодування, пов`язаного із витратами на спорудження надгробного пам`ятника потерпілій ОСОБА_7 , а також 30 000 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 2 - 8).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, вирішено наявні клопотання (а.с. 46 - 47).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 20.06.2023 закрито підготовче провадження, справупризначено до судового розгляду по суті (а.с. 98).

Відповідач своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, не скористався, відзив до суду не надав.

В судовому засіданні 30.10.2023 представниками позивачів, адвокатами Лабиком Р.Р. та Лисим О.В., подано заяви про зменшення позовних вимог, згідно яких вони просять прийняти до розгляду наступні позовні вимоги: стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 210 000 грн моральної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок смерті дочки в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, 20 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_5 15 000 грн відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання потерпілої ОСОБА_7 , 45 000 грн відшкодування, пов`язаного із витратами на спорудження надгробного пам`ятника потерпілій ОСОБА_7 , 10 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача, адвокат Хоменчук А.О., в судовому засіданні не заперечував проти прийняття до розгляду зменшених позовних вимог.

В судовому засіданні ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 30.10.2023, зменшені позовні вимоги прийнято до розгляду.

Крім цього, 30.10.2023 представники позивачів заявили клопотанняпро залишення без розгляду позовних вимог позивача ОСОБА_4 в частині стягнення відшкодування, пов`язаного із втратою позивачем годувальника в особі дочки в розмірі 63 107, 64 грн. Тому ухвалою суду від 31.10.2023 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Фермерського господарства «Одарочка» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, в частині позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення відшкодування, пов`язаного із втратою позивачем годувальника в особі дочки.

В ході розгляду по суті прийнятих судом зменшених позовних вимог представники позивачів, адвокати Лабик Р.Р. та Лисий О.В. суду пояснили, що підтримують зменшені позовні вимоги та просять їх задовольнити, вважають, що заявлені до стягнення з відповідача грошові суми відповідають обставинам справи та наданим доказам, а також позиції позивачів.

Представник відповідача, адвокат Хоменчук А.О., в судовому засіданні повністю визнав заявлені позовні вимоги в зменшеному розмірі, в тому числі розмір витрат на професійну правничу допомогу. Пояснив, що відповідач погоджується з наявністю підстав для стягнення з нього на користь відповідачів грошового відшкодування в сумі, яка відповідає зменшеним позовним вимогам.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Згідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 24.09.2020 зареєстровано кримінальне провадження № 0000339 за ч. 2 ст. 286 КК України, за яким ОСОБА_5 , 1999 р. н., керуючи автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись у напрямку м. Немирова по автошляху м. Вінниця - м. Немирів допустив зіткнення із задньою правою бічною частиною причепа «1ПТС-9», державний знак НОМЕР_2 , у складі з трактором «Беларус 1221.2», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину автошляху зліва-направо по напрямку руху автомобіля «Хонда». Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_7 , 1996 р. н., доставлена з тілесними ушкодженнями до МКЛ ШМД м. Вінниці, де під час надання медичної допомоги померла (а.с. 17).

Згідно копії протоколу допиту свідка, 24.09.2020 в рамках вказаного кримінального провадження проведено допит ОСОБА_6 (тракториста ФГ «Одарочка») (а.с. 18).

Згідно копії повідомлення про підозру, 30.11.2020 в рамках кримінального провадження № 0000339 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме досудовим розслідуванням установлено, що близько 20 години 40 хвилин 23.09.2020 водій ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним трактором «Беларусь 1221.2», державний номерний знак НОМЕР_1 , з механічно приєднаним до нього причепом «ІПТС-9», державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи виїзд із другорядної дороги на автодорогу сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», 413 км +750 м, не переконавшись в безпечності свого маневру, не надав перевагу в русі водієві ОСОБА_5 , який керуючи технічно-справним автомобілем «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_3 , рухався по головній дорозі у напрямку смт Вороновиця Вінницького району, Вінницької області, внаслідок чого останній допустив зіткнення із задньою частиною правого борта причепа. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажира автомобіля «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , 1996 р. н., доставлено до МКЛ ШМД м. Вінниці, де вона померла від отриманих тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи № 7161/7162/20-21 від 27.11.2020, місце зіткнення автомобіля «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_3 , та причепа «1ПТС-9», д.н.з. НОМЕР_2 , який механічно приєднаний з трактором «Беларусь 1221.2», д.н.з. НОМЕР_1 , розташовувалось на лівій смузі руху по напрямку на смт Вороновиця. В умовах даної пригоди швидкість руху автомобіля «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_3 , складала величину не менше 60.3-63 км/год та могла складати величину 75 км/год. У заданій дорожній ситуації водій ОСОБА_5 не мав технічної можливості зупинити керований ним автомобіль до смуги руху трактора «Беларусь 1221.2» з причепом шляхом термінового гальмування при виконанні ним технічних норм вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України з моменту появи у полі зору причепа. У ситуації, яка склалася, причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди стала невідповідність дій водія трактора «Беларусь 12212» ОСОБА_6 нормам вимог 16.11, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України. Порушенням водієм ОСОБА_6 вимог п. 16.11, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України перебуває у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із спричиненням смерті ОСОБА_7 (а.с. 19 - 20).

Згідно копій свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 , свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_5 , ФГ «Одарочка» є власником причепу марки «1ПТС-9», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та трактора колісного марки «Беларус-1221.2», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 21).

Відповідно до копії постанови про закриття кримінального провадження від 18.12.2020, кримінальне провадження № 0000339, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21 зі звороту - 22).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 23).

Відповідно до копій інформації про коло осіб першого ступеня споріднення по відношенні до загиблого від 12.07.2022, свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , позивач ОСОБА_4 є батьком загиблої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 23 зі звороту, 24).

Згідно копій паспорта громадянина України, довідки про реєстрацію місця проживання особи вих. № 420 від 19.12.2018, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 08.11.2000 (а.с. 24 зі звороту, 25).

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 251974, ОСОБА_4 30.08.2021 пройшов повторний огляд, та йому, на підставі акта огляду МСЕК № 1283, встановлена третя група інвалідності до 01.09.2022, причиною інвалідності є загальне захворювання, дата чергового переогляду серпень 2022 року. Згідно висновку про умови та характер праці, ОСОБА_4 протипоказане значне фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці (а.с. 25 зі звороту).

Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 029854, ОСОБА_4 12.09.2022 пройшов повторний огляд, та йому, на підставі акта огляду МСЕК № 1436, встановлена третя група інвалідності до 01.10.2023, причиною інвалідності є загальне захворювання, дата чергового переогляду вересень 2023 року. Згідно висновку про умови та характер праці, ОСОБА_4 протипоказане значне фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці (а.с. 26).

Відповідно до копії довідки Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області № 144/02-29/22 від 12.07.2022, ОСОБА_4 , 1973 р. н., інвалід III групи загального захворювання, перебував на утриманні доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 27).

Згідно копій відповіді Західноукраїнського національного університету на запит від 01.11.2022 № 37887 та долучених до неї довідок про доходи № 471, 472, 473, ОСОБА_7 дійсно працювала в Західноукраїнському національному університеті на посаді тимчасово виконуючої обов`язки оператора ЕОМ та отримувала відповідну заробітну плату. Була звільнена 03.06.2019 згідно наказу № 147 від 30.05.2019 (а.с. 27 зі звороту, 28, 29).

Відповідно до копій товарних чеків № 24/1 від 24.09.2020 та від 20.08.2021 та фотозображень, ОСОБА_5 оплатив вартість ритуальних товарів на загальну суму 15 000 грн, а також вартість встановлення пам`ятника та пов`язаних з цим ритуальних робіт та предметів на загальну суму 45 230 грн (а.с. 30 зі звороту, 31).

Згідно відповіді ГУ ДПС у Вінницькій області від 14.02.2023 на виконання ухвали суду, ОСОБА_6 в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків знято з обліку (а.с. 57 - 58).

Відповідно до наданих представником відповідача ФГ «Одарочка» копій наказів № 17-К, № 18-К, № 20-К, ОСОБА_6 15.04.2019 був прийнятий на роботу в ФГ «Одарочка» на посаду тракториста, за ним було закріплено трактор колісний Беларус-1221.2, 2017 року випуску, д.н. НОМЕР_1 з 16.04.2019, та 18.11.2020 він був звільнений із займаної посади, у зв`язку зі смертю (а.с. 79 - 82).

Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно п. 21.1 ст. 21 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Коригуючі коефіцієнти та їх розміри були встановлені та затверджені Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 року за № 689/17984, чинного на момент скоєння ДТП 23.09.2020.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 295/5514/17, вказав, що згідно з зазначеним Розпорядженням, трактор не відноситься до типів транспортних засобів щодо яких встановлений коригуючий коефіцієнт та не підлягає державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України, а реєструється державними інспекціями сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах на підставі Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 694 від 08 липня 2009 року. Трактор не відноситься до транспортних засобів, яким забороняється експлуатувати без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на викладене, МТСБУ не є зобов`язаним суб`єктом перед позивачами, тому суд приходить до висновку про належний склад відповідачів за пред`явленим цивільним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.11.2022 по справі № 646/3413/19 зазначив, що за загальним правилом, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі N 426/16825/16-ц (провадження N 14-497цс18) зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Подібні висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 28.10.2022 по справі № 601/278/21, від 18.10.2022 по справі № 592/9529/21, від 10.08.2022 по справі № 635/6868/16-ц, від 05.07.2022 по справі № 511/323/19, від 02.06.2022 по справі № 395/223/21.

Судом встановлено та сторонами не заперечується факт настання дорожньо-транспортної пригоди за участі незабезпеченого транспортного засобу, експлуатація якого не вимагає наявності поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, який належить відповідачу ФГ «Одарочка», за кермом якого перебував працівник цього господарства ОСОБА_6 , з транспортним засобом позивача ОСОБА_5 . В результаті спричиненої ОСОБА_6 ДТП, пасажирка автомобіля, яким керував ОСОБА_5 , ОСОБА_7 померла.

ОСОБА_6 на час ДТП виконував трудові обов`язки на ФГ «Одарочка», та ІНФОРМАЦІЯ_6 він помер, закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України не є реабілітуючою підставою, відомостей про оскарження постанови прокурора про закриття кримінального провадження з цієї підстави відсутні, при цьому відповідачем ФГ «Одарочка» належних доказів щодо відсутності вини ОСОБА_6 у вчиненні ДТП надано не було, не зазначалось та не доводилось також і обставин завдання ним шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а тому саме на ФГ «Одарочка», як власника транспортного засобу, покладено обов`язок з відшкодування завданої шкоди позивачам.

Щодо розміру моральної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що особою, яка має право на отримання відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_7 , є її батько, позивач ОСОБА_4 , якому завдана моральна шкода у зв`язку із втратою найближчої людини, та цю трагічну втрату неможливо відновити. Таку шкоду він оцінює в сумі 210 000 грн, яка відповідачем не оспорюється.

Згідно ч. 1 ст. 1201 ЦПК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Документально підтверджені витрати позивача ОСОБА_5 на поховання ОСОБА_7 та спорудження надгробного пам`ятника склали в загальній сумі 60 230 грн (а.с. 30 зі звороту), тому він обґрунтовано просить стягнути з відповідача на їх відшкодування 60 000 грн, що відповідачем не заперечується.

За викладених обставин суд приходить до висновку, що визнання зменшених позовних вимог відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому, на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, позовні вимоги, які підтримувалися стороною позивачів в ході судового розгляду, підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Матеріалами справи доведено наявність судових витрат, пов`язаних з наданням позивачам професійної правничої допомоги.

Розмір судових витрат на професійну правничу допомогу позивача ОСОБА_4 , які він зобов`язаний здійснити згідно матеріалів справи, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, становить 20 000 грн, проти яких відповідач не заперечує. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу на користь позивача ОСОБА_4 в розмірі 20 000 грн.

Розмір судових витрат на професійну правничу допомогу позивача ОСОБА_5 , які він зобов`язаний здійснити згідно матеріалів справи, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, становить 10 000 грн, проти яких відповідач також не заперечує. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу на користь позивача ОСОБА_5 в розмірі 10 000 грн.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 13, 76 - 81, 141, 211, 247, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Фермерського господарства «Одарочка» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства «Одарочка» на користь ОСОБА_4 на відшкодування завданої моральної шкоди 210 000 грн.

Стягнути з Фермерського господарства «Одарочка» на користь ОСОБА_5 на відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника 60 000 грн.

Стягнути з Фермерського господарства «Одарочка» на користь ОСОБА_4 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Стягнути з Фермерського господарства «Одарочка» на користь ОСОБА_5 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_4 ,місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Позивач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Відповідач: Фермерське господарство «Одарочка», місцезнаходження: вул. Михайлівська, буд. 30А, с. Комарів, Вінницький район, Вінницька область, поштовий індекс: 23251, .

Повний текст рішення складено 06.11.2023.

Суддя: