Справа № 689/3239/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року смт. Ярмолинці

Суддя Ярмолинецького районного суду Хмельницької області Кульбаба А.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Поляка Петра Петровича про забезпечення позову,

встановив:

28 листопада 2023 року представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій з метою забезпечення виконання рішення суду просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони АТ КБ «Приватбанк» звертати стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13 березня 2008 року, а саме: на 3-х кімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В заяві зазначив, що зобов`язання за кредитним договором позивачем виконано належним чином, у зв`язку із чим просить визнати іпотеку припиненою та вилучити записи про іпотеку з Державного реєстру іпотек та запис про заборону на нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Разом з тим, іпотечний договір від 13 березня 2008 року містить застереження, яким передбачено право Іпотекодержателя АТ КБ «Приватбанк» на задоволення своїх вимог за рахунок Предмета іпотеки у випадку, якщо у разі настання строку виконання основного зобов`язання, воно не буде виконане. Оскільки АТ КБ «Приватбанк» вважає, що позивачем не виконано у строк зобов`язання за кредитним договором, у відповідача виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки. Отже, існує обґрунтований ризик задоволення АТ КБ «Приватбанк» своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки майно позивача, що матиме наслідком його втрату позивачем. При цьому, здійснення АТ КБ «Приватбанк» звернення стягнення на предмет іпотеки суттєво ускладнить позивачу ефективний захист його прав.

Дослідивши матеріали, додані до заяви, суддя приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Суддею встановлено, що 28 листопада 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором, вилучення запису про іпотеку з Державного реєстру іпотек та вилучення запису про заборону на нерухоме майно з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 Постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суддею встановлено, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а також поновленню порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Твердження заявника про те, що існує обґрунтований ризик задоволення АТ КБ «Приватбанк» своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки майно позивача, що матиме наслідком його втрату позивачем; при цьому, здійснення АТ КБ «Приватбанк» звернення стягнення на предмет іпотеки суттєво ускладнить позивачу ефективний захист його прав, нічим не обґрунтовані.

Тобто, позивач не надав суду достатніх доказів, які б свідчили про те, що внаслідок незабезпечення позову шляхом заборони АТ КБ «Приватбанк» звертати стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13 березня 2008 року, а саме: на 3-х кімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , це призведе до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду, а також до порушення права власності позивача.

Будь-яких доказів звернення стягнення на предмет іпотеки чи таких намірів АТ КБ «Приватбанк» позивач та його представник суду не надали.

Суд розцінює критично та відхиляє твердження представника позивача у заяві про забезпечення позову про те, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заячви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, що викладене в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду україни № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», адже таких приписів зазначений пункт 4 вказаної Постанови не містить.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, суд приходить до переконання, що зазначений вид забезпечення позову не є співмірним і не відповідає змісту заявлених позовних вимог.

Таким чином, звертаючись із заявою про забезпечення позову, представником позивача не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про задоволення позовних вимог.

Отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Кульбаба