Справа № 279/5346/22
Провадження № 2/279/137/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу №279/5346/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, зазначивши, що 10.06.2022 року вона як внутрішньо переміщена особа приїхала з м.Каховка Херсонської області до м.Коростеня Житомирської області. Оскільки вона має незначну пенсію в розмірі 2100,00 грн. та отримує 2000,00 грн. соціальної допомоги, з початку навчального 2022-2023 року працевлаштувалась на роботу на посаду вчителя української мови та літератури до Кожухівського ліцею.

27.10.2022 року в коридорі ліцею відповідачі у справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в присутності дітей, їх батьків, які прийшли на батьківські збори, технічної працівниці назвали її «сепаратисткою». ОСОБА_2 кричала, називала її «сепаратисткою», звинувачувала, що з її вини росіяни бомбили її та її дітей, через що вона була вимушена виїхати за кордон, говорила, що вона має повернутись туди звідки приїхала, звинувачувала її у ненависті до України та до українських дітей, у тому що вона приїхала до м.Коростеня аби знищити їх та учнів. Крім того, звинувачувала її у непрофесіоналізмі, в завищенні вимог до дітей, в тому, що вона аналізує домашні чи контрольні роботи перед класом. Останнє, що сказала на її адресу ОСОБА_2 було те, що вона вже знищила дітей в Кожухівському ліцеї, що її дитину не буди навчати «сепаратистка».

Одразу після таких висловлювань, вона написала заяву про звільнення, здала підручники та пішки пішла до м.Коростеня. У неї піднявся шалений тиск, вона приймала пігулки по дорозі, але тиск не падав, німілі ліва рука та права нога. На пів дорозі зупинився її знайомий, який і довіз її додому, коли вдома вона виміряла тиск він був «210/110». Вдома вона пила заспокійливе, але ніч очей не зімкнула, страшенно боліла голова, а потім був досить сильний серцевий напад (стенокардія).

В даний час вона знову залишилась без роботи та без засобів існування. Вона має хвору щитоподібну залозу, пухлину на нозі, все сприймає надзвичайно болісно, особливо несправедливість. Декілька днів вона не виходила на вулицю, тому що не могла бачити людей, не могла не плакати від неймовірного болю, від завданих страждань. Насправді вона любить свою роботу, завжди була творчим та відповідальним вчителем, мала вищу категорію. З 2014 року вона проживаючи в м.Каховка займалась громадською та волонтерською діяльністю, приймала біженців. В даний час вона також переказує кошти на ЗСУ. За останній час переказала кошти полку імені Кульчицького, а також для Львівського шпиталю на протези воїнам. Крім того, збір коштів йшов в Кожухівському ліцеї, а до Дна захисника Кожухівський ліцей збирав для ЗСУ продукти, засоби гігієни, смаколики, вона також до збору долучалась. З учнями малювали вітальні листівки та малюнки.

Звинувачення відповідачів є безпідставними та надуманими, вони принизили її честь та гідність як фізичної особи, а також завдали шкоди її діловій репутації; слово «сепаратист» сьогодні є не просто лайливим, це серйозне звинувачення в намаганні знищити незалежність України, «сепаратист» це ворог, в умовах війни вона дуже гостро сприймає такі звинувачення. Діями відповідачів їй спричинена моральна шкода.

А тому, вона просить зобов`язати ОСОБА_3 у присутності педагогічного та учнівського колективів, у присутності технічних працівників Кожухівського ліцею спростувати інформацію щодо того, що вона у будь-якому вигляді під час навчального процесу чи в позаурочний час, чи будь-де поширювала, виголошувала чи були написані висловлювання проросійського характеру щодо надуманого звинувачення в сепаратизмі, принести їй вибачення за погрози щодо неї, за обзивання «сепаратисткою», за приниження її честі та ділової репутації; стягнути 1 грн. спричиненої моральної шкоди, а в разі неявки ОСОБА_3 до суду стягнути моральну шкоду в розмірі 15000, 00 грн. Крім того, у разі невиконання рішення суду просить додатково накласти на ОСОБА_3 штраф, у відповідності до ст. 279 ЦК України.

Просить зобов`язати ОСОБА_2 у присутності педагогічного та учнівського колективів, у присутності технічних працівників Кожухівського ліцею спростувати інформацію щодо того, що вона у будь-якому вигляді під час навчального процесу чи в позаурочний час, чи будь-де поширювала, виголошувала чи були написані висловлювання проросійського характеру проявлялась ненависть до дітей чи будь-кого на національному грунті; спростувати інформацію про те, що вона є винною в повномасштабному вторгненні та воєнних діях на території України та, зокрема на території Коростенщини, вчинались будь-які дії, які стали причиною запуску ракет чи бомбардування території Україи та, зокрема, території Коростенщини, приїхала на територію Коростенщини, щоб знищити українських дітей, та звинувачення у ненависті до України, щодо надуманого звинувачення в сепаратизмі, що вона не є причиною того, що ОСОБА_2 довелось залишити Україну і виїзджати за кордон. Принести їй вибачення за погрози щодо неї, за неправдиві та безпідставні звинувачення в тому, що вона є причиною війни в Україні, за неправдиві та безпідставні звинувачення в тому, що ОСОБА_2 та її дітей бомбили через неї обзивання «сепаратисткою», за приниження її честі та ділової репутації; стягнути 1 грн. спричиненої моральної шкоди, а в разі неявки ОСОБА_2 до суду стягнути моральну шкоду в розмірі 70000, 00 грн. Крім того, у разі невиконання рішення суду просить додатково накласти на ОСОБА_2 штраф, у відповідності до ст. 279 ЦК України.

05.12.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 04.01.2023 року вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач до суду не з`явилась, клопотала про розгляд справи за її відсутності, клопотала про виключення ОСОБА_3 із складу відповідачів, оскільки незрозумілі питання з нею вони могли б вияснити, якби ОСОБА_2 не підоспіла зі своїми неправдивими звинуваченнями. Крім того, клопотала про поставлення судом ряду запитань до відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України: 1.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 2.Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 3.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 5.Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1)керує ходом судового процесу; 2)сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3)роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4)сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5)запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Оскільки позивач до суду не з`явилась, не скористалась своїм правом задати питання відповідачам, враховуючи положення ст.12 ЦПК, клопотання про поставлення судом відповідачам ряду запитань задоволенню не підлягає.

Відповідачами подано відзиви на позовну заяву, в яких останні зазначили, що позовні вимоги не визнають та просили у їх задоволенні відмовити. Заперечення обґрунтовані тим, що позивач працювала вчителем в Кожухівськму ліцеї, де навчаються їх діти, позивач під час проведення уроків висловлювалась на адресу дітей образливими словами, у зв`язку з чим вони звертались до класного керівника та директора ліцею. Вони особисто будь-яких висловлювань не робили, відносини не з`ясовували. Позивач не надала доказів про те, що ними була поширена недостовірна інформація щодо неї, не зазначено яка шкода була заподіяна її особистим немайновим правам, у зв`язку з поширенням інформації вказаної в позові.

Позивачем подано відповідь на відзив Відповідачів 1 та 2, в якому зазначено, що відповідачі продовжують поширювати відносно неї недостовірну інформацію.

Відповідач ОСОБА_2 пояснила, що так, вона дійсно приходила до школи, щоби задати питання вчительці, за що вона принижує конкретно її дитину, обзиває її неграмотною, дибілами, її дитина почала замикатися в собі, сказала що не буде ходити до школи на уроки української мови, тому що її принижує вчитель перед всім класом, вчителем української мови була на той час ОСОБА_1 , зараз вона вже не працює. Відповідачка зазначила, що спочатку розмовляла з дитиною запитала в неї чи вона нічого не вигадує, можливо не виконує домашні завдання, на що дочка відповіла: "мама, що щоб б я не робила, вона завжди мене ображає, вона показує мою роботу діткам, пописує роботу червоною пастою, носить по класу, я вважаю що це приниження, булінг, я не буду ходити до школи, хоч що роби". Відповідач зазначила, що на даний час одна лишилась (чоловік служить), в неї є ще троє дітей. В школу вона пішла до меншої дитини на батьківсткі збори, і вони звернулись до директора школи із проханням розібратися в ситуації, що склалася, попросили порозмовляти із вчителем ОСОБА_1 , щоб конфлікту не було і вона перестала ображати, директор сказала добре, і в той самий день, коли всі вже йшли зі зборів, відповідачка ОСОБА_2 побачила як вчитель розмовляла з ОСОБА_4 щодо своїх дітей, підійшла і запитала ОСОБА_1 , чому вона ображає її дочку і навіщо вона показує її робити дітям. Вчитель запропонувала пройти до шостого класу до дітей і запитати чи це є правдою, вони пішли, діти злякались не відповіли, всі стояли мовчки. І вона дійсно запитала за що вона (вчитель) так ображає дітей, чи може вона їх ненавидить. Пояснила, що вона з чоловіком ніколи не вживають таких слів як дибіл, неуки, а такі слова вона часто вживала, на що вона відповіла що це все неправдв, брехня, почала кричать, психувать, вони пішли назад на збори, а потім вже стало відомо, що вона (вчитель)звільнилась зі школи. Будь-яких висловлювань образливого характеру на адресу позивачки з її сторони не було. Позовні вимоги не визнає, лише попросила вчителя не ображати її дитину.

Відповідач ОСОБА_3 пояснила, що позовні вимоги не визнає, в той день вона тільки почала розмову із вчителем, підійшла ОСОБА_5 , її розмова з вчителем закінчилась, вона пішла на батьківські збори. З її боку на адресу ОСОБА_1 жодних образливих висловлювань не було.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що працює директором Кожухівського ліцею. За два тижні, які працювала ОСОБА_1 , діти 11-го, 6-го і 7-го класів звернулись до класних керівників, що вчитель на уроках дозволяє собі їх обзивати дурними, нерозумними. Це питання вони з класними керівниками обговорили в усній формі і на цьому питання було вичерпано. В той день були збори, була тривога, всі були в підвалі, і батьки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулись усно, що вчитель ОСОБА_1 обзиває їхнії дітей на уроках, показує їх роботи іншим учням, чим принижує дитину, на що вона пообіцяла поговорити з вчителем і на цьому все закінчилось. В подальшому обговорили ситуацію з дітьми, було прохання поставитись до вчителя з розумінням, оскільки склались такі життєві обставини, війна, відбулася зміна місця проживання, має поважний вік. Будь-яких образливих висловлювань на адресу позивачки зі сторони відповідачів вона не чула.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що її дитина навчається в одному класі з дітьми відповідачів. Відбувся в школі конфлік через вчителя, через те що вона дітей ображає. Все, про що зазначає ОСОБА_1 в позовній заяві, не було такого, її ніхто не ображав, було запитання чому вона до дітей так ставиться, дітей ображає, діти жаліються і не хочуть ходити на уроки, щодо тверджень позивачки про те, що відповідачки принижували, ображали вчителя, нічого підтвердити не може, зазначила, що такого не було.

Вислухавши пояснення відповідачів, свідків та проаналізувавши їх в сукупності з письмовими матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір про захист особистого немайнового права, що забезпечує соціальне буття фізичної особи право на повагу до гідності та честі, недоторканість ділової репутації, спростування недостовірної інформації.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивач 10.06.2022 року як внутрішньо переміщена особа приїхала з м.Каховка Херсонської області до м.Коростеня Житомирської області. З початку навчального 2022-2023 року працевлаштувалась на роботу на посаду вчителя української мови та літератури до Кожухівського ліцею.

27.10.2022 року в коридорі ліцею відповідачі у справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в присутності дітей, їх батьків, які прийшли на батьківські збори, технічної працівниці назвали її «сепаратисткою». ОСОБА_2 кричала, називала її «сепаратисткою», звинувачувала, що з її вини росіяни бомбили її та її дітей, через що вона була вимушена виїхати за кордон, говорила, що вона має повернутись туди звідки приїхала, звинувачувала її у ненависті до України та до українських дітей, у тому що вона приїхала до м.Коростеня аби знищити їх та учнів. Крім того, звинувачувала її у непрофесіоналізмі, в завищенні вимог до дітей, в тому, що вона аналізує домашні чи контрольні роботи перед класом. Останнє, що сказала на її адресу ОСОБА_2 було те, що вона вже знищила дітей в Кожухівському ліцеї, що її дитину не буде навчати «сепаратистка».

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У відповідності до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на териорії України, гарантується свобода пересування, вильний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34 Конституції України).

Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв`язку з цим, статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до ст.275,297,299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, ділової репутації, які є недоторканими, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації. Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків.

Предметом доказування в даному спорі є: по-перше, факт поширення відповідачем негативної інформації, по-друге, недостовірність поширеної відповідачем інформації.

Честь це суспільна оцінка моральних і духовних якостей людини, гідність це самооцінка людиною своїх моральних і духовних якостей, ділова репутація це набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Згідно із ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

В свою чергу позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті права.

Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У п.п 15, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України N 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" зазначено, що при розгляді даної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Отже, спростуванню підлягає тільки поширена недостовірна інформація і саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Оскільки звертаючись до суду з позовом позивач не надала суду жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу на підтвердження обставин викладених в позовній заяві, таким чином позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, ОСОБА_1 відмовилась від позовних вимог до ОСОБА_3 , подавши письмове клопотання, суд вважає, що відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України є підстави для закриття провадженя в частині позовних вимог до ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,12,81,141,255,263-265 ЦПК України, ст.ст.3,32,33,34,68Конституції України, ст.ст. 275,297,299 ЦК України, ст.10 Конвенції з прав людини, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1,

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди - закрити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 . Відповідач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом