Справа № 203/3974/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

присяжних - Старовойтової Р.І., Лінкіної І.В.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), П`ята Дніпровська державна нотаріальна контора, про оголошення фізичної особи померлою, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява ОСОБА_1 , в якій останній посилався на те, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 були співвласниками квартири АДРЕСА_1 (2/3 частин належали ОСОБА_2 , 1/3 частина ОСОБА_3 . Останні проживали разом в квартирі. Однак, починаючи з 01.07.2013 року, ОСОБА_3 пішов із дому та по теперішній час його місцезнаходження невідомо. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. За життя останньою було складено заповіт, згідно якого остання заповідала все належне їй майно заявнику. Таким чином, на сьогодні виникли обставини, що він являється єдиним спадкоємцем та має бажання, щоб нотаріус встановив опіку над майном ОСОБА_3 та він став опікуном над майном останнього, оскільки не може повноцінно використовувати своє право власності на квартиру, так як суми за всі комунальні послуги сплачує сам, незважаючи на те, що вся квартира йому не належить. В квартирі він не проживає, субсидію не має змоги отримати, оскільки для її нарахування необхідна заява обох власників. Крім того, він не має право прописати в квартирі інших осіб, а також в подальшому продати свою частку, без згоди ОСОБА_3 . Також оголошення ОСОБА_3 померлим є необхідним для вступу у спадщину його спадкоємців, які зможуть оформити право власності на належну йому 1/3 частину квартири. Таким спадкоємцем є заявник, інших спадкоємців не має. Посилаючись на вказані обставини, заявник просив суд оголосити ОСОБА_3 померлим.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.10.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану заяву та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Заінтересовані особи до суду не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 проживали та були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно довідки КП «ДМБТІ», вказана квартира на праві спільної часткової власності (по 1/3 частині) належала ОСОБА_2 , її чоловіку ОСОБА_4 та сину ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_4 , а в подальшому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відкрилась спадщина на 2/3 частини зазначеної вище квартири.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 29.12.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. за реєстровим №1372, відповідно до якого ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповідала все належне їй майно ОСОБА_1 .

В своїй заяві ОСОБА_1 посилаючись на те, що ОСОБА_3 з 01.07.2013 року залишив своє місце проживання в квартирі та по теперішній час його місцезнаходження невідомо, просив оголосити останнього померлим, посилаючись на те, що встановлення цього факту необхідно йому для реалізації прав співвласника квартири, встановлення опіки над майном ОСОБА_3 та оформлення спадщини після останнього на належну йому частину 1/3 частину квартири.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 3 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини.

Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Оголошення фізичної особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

В п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Згідно з ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 року у справі №226/3053/18 (провадження №61-11048св19).

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №461/424/15-ц (провадження №61-35636св18).

Як зазначив заявник ОСОБА_1 в своїй заяві та поясненнях під час розгляду справи, ОСОБА_2 доводилась йому тіткою, а її син ОСОБА_3 двоюрідним братом.

Останній страждав психічним захворюванням та проходив в зв`язку із цим лікування. Перед початком чергового огляду та лікування, ОСОБА_3 категорично відмовився від цього та 01.07.2013 року пішов з дому та до теперішнього часу його місцезнаходження невідомо.

Також заявник на запитання суду пояснив, що залишивши місце проживання, ОСОБА_3 забрав свої документи, телефону в користуванні не мав, інші родичі та знайомі, до яких він міг поїхати, відсутні.

Вказані пояснення підтвердив допитаний в якості свідка брат заявника ОСОБА_5 .

Відповідно до актів, складених за участю мешканців будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_3 не проживає, починаючи з 01.07.2013 року.

Згідно довідок відділу поліції, вжитими заходами місцезнаходження ОСОБА_3 не встановлено.

Таким чином, з пояснень заявника та свідка, досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_3 добровільно та свідомо залишив постійне місце свого проживання в квартирі АДРЕСА_4 в липні 2013 року, взявши із собою документи.

При цьому, даних, які б об`єктивно свідчили про наявність підстав припускати загибель останнього в подальшому, з досліджених під час розгляду справи доказів не встановлено.

Сам факт його відсутності за місцем проживання на протязі тривалого часу за фактичних обставин справи та наданих заявником доказів, є недостанім для того, щоб зробити юридичне припущення про смерть ОСОБА_3 .

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для оголошення ОСОБА_3 померлим та про необхідність відмови в задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.46,47 ЦК України, ст.ст.4,5,10-13,211,223,258,259,263-268,293,306-308 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), П`ята Дніпровська державна нотаріальна контора, про оголошення фізичної особи померлою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 січня 2023 року.

Суддя С.Ю.Казак

Присяжні: Р.І.Старовойтова

І.В.Лінкіна