У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Буткевич Л.В.,

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Паріс», боржник - ОСОБА_1 , про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

установив:

Заявник звернувся із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання посилаючись на те, що 04.06.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено судове рішення, яким ухвалено видати виконавчий лист на виконання рішення третейського суду щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 305,18 грн. та витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом у сумі 189,58 грн., судового збору 243,60 грн. Видано виконавчий лист. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києві від 09.06.2021 року замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Паріс». В Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутня інформація щодо примусового стягнення з боржника ОСОБА_1 боргу. З оригіналу виконавчого листа виданого судом 29.11.2021 року було установлено, що він не пред`являвся до виконання. Оскільки, з 02.10.2015 року було введено тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк», яка триває до цього часу, що призвело до скорочення працівників та відділень, виконавчий лист не був пред`явлений до виконання. Оскільки, судове рішення до цього часу не виконано, просив поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

До суду сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи сповіщались згідно норм процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В суді встановлено, що 04.06.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про видачу виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 22.03.2013 року по справі № Д-1586/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості в сумі 7 305,18 грн. та витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом у сумі 189,58 грн., судового збору 243,60 грн.

Для примусового виконання видано виконавчі листи.

23.04.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс», було укладено Договір про відступлення прав вимоги №2230/К, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 .

09.06.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено ухвалу про заміну стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Паріс».

Встановлено, що виконавчий лист ПАТ «Дельта Банк» у відношенні боржника ОСОБА_1 до виконання не пред`являвся.

Заява про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання подана до суду 13.12.2022 року.

Частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

У справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Soering vs UK» від 07.07.1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Таким чином, процес примусового виконання судового рішення у цивільній справі необхідно розглядати як невід`ємну частину механізму судового захисту права в порядку цивільного судочинства оскільки мета цивільного судочинства, яка закріплена у ст. 1 ЦПК України в редакції 2004 року та у ст. 2 в редакції 2017 року (захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави) в повній мірі досягається лише в результаті виконання вимог судового рішення. Виконавче провадження є логічним продовженням судового розгляду та не може без нього існувати, як і сам судовий розгляд втрачає сенс без можливості звернення судового рішення до примусового виконання.

Провадження щодо примусового виконання судового рішення є проявом процесуального принципу обов`язковості судового рішення, без нього даний принцип перетворюється на просту декларацію.

По даній справі заявник просить суд поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, посилаючись на те, що судове рішення до цього часу не виконано, і не поновлення строку позбавляє товариство на стягнення з боржника боргу, право на яке отримано після укладення Договору про відступлення права вимоги та заміни стягувача.

Як встановлено з матеріалів справи, рішення суду набуло законної сили 04.06.2014 року, та представник стягувача отримав виконавчий лист, який не був пред`явлений до виконання. Заява про поновлення строку подана Товариством 13.12.2022 року. Дані обставини свідчать про те, що строки пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено без поважних причин.

Таким чином, судом установлено, що жодних доказів щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа заявник не надав. Посилання на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» є безпідставним та необґрунтованим.

Суд погоджується, що судове рішення має бути виконано, однак законодавством визначено строки, яких кожна сторона має дотримуватись.

Враховуючи наведене та надані докази, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353, 354, 433 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Паріс», боржник - ОСОБА_1 , про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: