Дата документу 30.10.2023 Справа № 335/7459/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/7459/20 Головуючий у І інстанції: Соболєва І.П.
Провадження № 22-ц/807/1680/23 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року

м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Рогави Ірини Таріелівни на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2023 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

В обґрунтування позову зазначав, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2018 у справі № 335/1720/14-к, що набрав законної сили 30.05.2019, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначено йому покарання у вигляді громадських робіт на 240 годин. Від відбування покарання ОСОБА_3 звільнено у зв`язку з його повним відбуттям. Зазначеним вироком встановлено завдання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , внаслідок чого позивач тривалий час перебував на лікуванні з подальшим встановленням другої групи інвалідності, переведений на іншу посаду з 01.05.2014, у зв`язку зі втратою працездатності.

Посилаючись на означені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати на лікування в розмірі 3732,89 грн та втрачений заробіток за період з 01.05.2014 до часу ухвалення рішення у цій справі, а також здійснити розподіл судових витрат.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2023 року задоволено клопотання ОСОБА_2 та зупинено провадження у цій справі до припинення, перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Рогави І.Т. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Рогави І.Т. зазначає, що подальший розгляд справи можливий, навіть за відсутності відповідача, оскільки провадження у ній перебуває вже на тій стадії, коли сторони вже вичерпали всі можливості щодо надання доказів на підтвердження своїх позицій.

Крім того скаржник зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що справа перебуває у провадженні суду з 21.09.2020, а предметом її розгляду є відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Також наголошує на тому, що за весь час відповідач жодного разу не брав участі в її розгляді його інтереси представляв адвокат Ярошенко О.О. Відмову ОСОБА_2 від цього адвоката скаржник вважає створенням штучних умов, за яких суд зобов`язаний зупинити провадження.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду відкрито апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою та призначено справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що

ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України, а отже, існують обставини відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи, наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі, а тому суд вважав за необхідне провадження у справі зупинити до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Під час вирішення питання про зупинення провадження у справі суд першої інстанції врахував повідомлення начальника Хортицького районного ТЦК та СП підполковника ОСОБА_4 № 1341 від 07.06.2023, відповідно до якого молодший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призваний 10.08.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 (а. с. 216); довідку військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, видану 11.03.2023 № 375, відповідно до якої ОСОБА_2 з 11.08.2022 до теперішнього часу проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Зокрема, в період грудня 2022 січня 2023 років брав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) (а.с. 203).

Крім того, своє клопотання про зупинення провадження у справі ОСОБА_2 обґрунтував тим, що йому потрібен час для пошуку нового адвоката, у зв`язку з розірванням договору про надання правової допомоги з адвокатом Ярошенком О.О.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

З урахуванням вищевикладеного, з огляду на підтвердження безпосередньої участі відповідача у бойових діях, необхідність пошуку нового представника його інтересів у суді, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з ухвалою суду, і не спростовують висновків суду першої інстанції, та не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону і підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Рогави І.Т. слід залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2023 року - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Рогави Ірини Таріелівни залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 30 жовтня 2023 року.

Головуючий:

Судді: