Провадження № 2/638/1333/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Аркатової К.В.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2021 року представник Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (надалі за текстом КП «ХТМ») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просила суд, стягнути з останнього на користь позивача вартість спожитої теплової енергії в опалювальному нежитловому приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 41134,50 грн. за період з 01.10.2018 року по 30.04.2021 року, суму інфляційних витрат в розмірі 4513,91 грн., три відсотки річних в розмірі 1959,37 грн. та судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення загальною площею 219,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (надалі за текстом нежитлове приміщення).

Дане приміщення оснащене централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП «ХТМ».

Відповідач без укладання договору користується тепловою енергією, яку у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку постачає КП «Харківські теплові мережі».

За період користування тепловою енергією з 01.10.2018 року по 30.04.2021 року включно відповідачем спожито теплову енергію на суму 41134,50 грн. За кожний розрахунковий період відповідачу направлялись платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені.

Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення, що складені представниками позивача та житлово-експлуатаційної організації.

У зв`язку з тим, що приміщення відповідача не обладнане пристроями обліку теплової енергії, розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94, з урахуванням теплового навантаження.

Відповідно до ЗУ «Про теплопостачання» теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу.

Таким чином, в період з 01.10.2018 року по 30.04.2021 року відповідач за рахунок позивача користувався тепловою енергією, у зв`язку з чим було спожито теплової енергії на суму 41134,50 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 січня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надала заяву, в якій зазначила, що просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, 04 січня 2023 року подав заяву про розгляд справи без його присутності.

У відповідності до положень статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 21 травня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Канавець С.В. за реєстровим № 1019, належать нежитлові приміщення підвалу № V, VI, VII, VIII, загальною площею 219,2 кв.м., в житловому будинку літ. «А-5», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

10 листопада 2021 року позивачем направлено відповідачу договір про постачання теплової енергії № 20229 від 10 жовтня 2021 року. Дані щодо його підписання відповідачем в матеріалах справи відсутні.

30 листопада 2021 року позивачем надіслано на адресу розміщених нежитлових приміщень відповідача неоплачені рахунки за спожиту теплову енергію.

Згідно з актом підключення споживача до джерела теплової енергії № 173/19791 від 09 жовтня 2018 року здійснено підключення користувача до опалення. В переліку споживачів розташованих в будинку зазначено ОСОБА_1 .

Відповідно до акту відключення споживача від джерела теплової енергії № 173/21850 від 08 вересня 2019 року здійснено відключення користувача від опалення. В переліку споживачів розташованих в будинку зазначено відповідача.

Згідно з актом підключення споживача до джерела теплової енергії № 173/24184 від 07 жовтня 2019 року здійснено підключення користувача до опалення. В переліку споживачів розташованих в будинку зазначено ОСОБА_1 .

Відповідно до акту відключення споживача від джерела теплової енергії № 173/25063 від 06 квітня 2020 року здійснено відключення користувача від опалення. В переліку споживачів розташованих в будинку зазначено відповідача.

Згідно з актом підключення споживача до джерела теплової енергії № 173/26399 від 13 жовтня 2020 року здійснено підключення користувача до опалення. В переліку споживачів розташованих в будинку зазначено ОСОБА_1 .

Відповідно до акту відключення споживача від джерела теплової енергії № 173/28552 від 12 квітня 2021 року здійснено відключення користувача від опалення. В переліку споживачів розташованих в будинку зазначено відповідача.

З досліджених матеріалів справи та встановлених обставин, суд вбачає підстави для задоволення позову.

Правовідносини у сфері теплопостачання регулюються Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198 (надалі за текстом Правила) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 23 Правил, в редакції, чинній на момент вчинення спірних правовідносин, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 25 Правил у договорі зазначається максимальне теплове годинне навантаження за кожним видом і параметром теплоносія на опалення, вентиляцію, кондиціювання, максимальне, середньогодинне і середньодобове теплове навантаження на гаряче водопостачання, а також місячний, квартальний та річний обсяг постачання теплової енергії.

Належні ОСОБА_1 приміщення відносяться до нежитлового фонду, будинок під`єднано до централізованої системи теплопостачання, КП «ХТМ» в період з 01.10.2018 року по 30.04.2021 року було здійснене постачання теплової енергії, ОСОБА_1 користувався тепловою енергією на потреби опалення.

КП «ХТМ» надано до суду розрахунок нарахування за спожиту теплову енергію, відповідно до якого розмір заборгованості за надані послуги, що є предметом позову, співпадає з вартістю спожитої теплової енергії, до того ж позивачем було надано до суду розрахунок інфляційних витрат та трьох відсотків річних.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Під час дослідження письмових доказів судом не встановлено будь-який фактичних даних, з яких вбачається, що КП «ХТМ» не дотрималося процедури укладення договору та чи порушило відомчі норми при здійсненні розрахунку нарахування за спожиту теплову енергію тощо.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Згідно ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартплати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до ч.1 ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції до 01.05.2019 року (надалі за текстом Закон в редакції до 01.05.2019 року), житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 13 Закону в редакції до 01.05.2019 року, одним з видів житлово-комунальних послуг є комунальні послуги, до яких відносяться централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Статтею 20 Закону в редакції до 01.05.2019 року передбачено, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції з 01.05.2019 року (далі Закон в редакції з 01.05.2019 року) передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону в редакції з 01.05.2019 року індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 9 Закону в редакції з 01.05.2019 року споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду (ВП ВС) від 07.07.2020 року по справі № 712/8916/17 (номер в ЄДРСР: 91460925) викладено наступні висновки щодо застосування норм права.

Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року) (п. 77 Постанови ВП ВС).

Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (частина перша статті 13Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року) (п. 78 Постанови ВП ВС).

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (п. 79 Постанови ВП ВС).

Враховуючи наведене та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Враховуючи викладене вище, керуючись положеннями ст.ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_2 в ФХОУ АТ «Ощадбанк» м. Харкова, МФО: 351823, ) вартість використаної теплової енергії за період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2021 року в розмірі 41134 (сорок одна тисяча сто тридцять чотири) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_2 в ФХОУ АТ «Ощадбанк» м. Харкова, МФО: 351823, ) інфляційні витрати в розмірі 4513 (чотири тисячі п`ятсот тринадцять) грн. 91 коп., три відсотки річних в розмірі 1959 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_2 в ФХОУ АТ «Ощадбанк» м. Харкова, МФО: 351823, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та проголошено 20 жовтня 2023 року.

Головуючий