ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7617/23 Справа № 180/3069/21 Суддя у 1-й інстанції - Нанічкіна Н. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив сягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду на його користь у розмірі 50000 грн.

Позов мотивовано тим, що постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2021 року встановлено, що 27 березня 2021 року о 13-20 годині ОСОБА_2 перебувала біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_1 , плювала у обличчя ОСОБА_1 та висловлювалася у його адресу нецензурною лайкою, чим принизила честь і гідність. ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Своїми незаконними хуліганськими діями відповідачка завдала йому моральну шкоду, яка виразилася у порушенні його життєвих стосунків між сусідами, принизила його авторитет, дітей сиріт, яким він є опікуном. Хворіє він, підопічні. Моральна шкода та витрати на посилене харчування, а також лікування його та підопічних оцінена ним у 50000 грн. Він є пенсіонером, інвалідом праці ІІ групи, законослухняним громадянином, має авторитет та репутацію серед громадян, тому вчинення хуліганських дій відносно нього та підопічного дитини сироти ОСОБА_3 негативно вплинуло на стан його фізичного здоров`я та здоров`я неповнолітньої дитини.

Рішенням Марганецького міського Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що враховуючи характер та обсяг переживань ОСОБА_1 , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є значно завищеним, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 1000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду змінити в частині стягнутої моральної шкоди та задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив проводити судове засідання в режимі відеоконференції, проте дане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки справа призначена в порядку спрощеного позовного провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи трудового каліцтва з 01.08.1977 року довічно, що підтверджується довідкою ЛТЕ Серії ВТЭ-29 № 009390 (а.с.4).

Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області №180/932/21, провадження № 3/180/489/21 від 29 вересня 2021 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, закрито провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ст.173 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Судом в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що 27 березня 2021 року о 17-20 годині ОСОБА_2 перебувала біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_1 , плюнула у обличчя ОСОБА_1 , чим принизила його честь і гідність, тобто скоїла правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП (а.с.9-10).

27 березня 2021 року відповідачкою ОСОБА_2 були вчинені хуліганські дії відносно позивача ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Марганецького міського суду Дніпропетровської області №180/932/21, №3/180/489/21 від 29 вересня 2021 року.

Як докази моральних страждань надані наступні документи: рішення виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року № 325, відповідно до якого встановлено опіку над дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено ОСОБА_1 його опікуном (а.с.5); довідку амбулаторії № 3 КП «Марганецький ЦПМСД», відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 13 вересня 2021 року по16 вересня 2021 року хворів на ГРВІ (а.с.6); довідку КНП «МЦПМСП», відповідно якої ОСОБА_5 2009 року народження, з 12 жовтня 2021 року по 29 жовтня 2021 року хворів на ОРЗ, трахеїт (а.с.7).

З наданих позивачем доказів не вбачається, що він хворіє внаслідок отриманих моральних переживань, порушено його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми. Також, позивачем не доведено причинного зв`язку між хуліганськими діями ОСОБА_2 та хворобами підопічного ОСОБА_3 .

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що враховуючи характер та обсяг переживань ОСОБА_1 , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є значно завищеним, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 1000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є здоров`я, життя, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно частини першої статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3, 4 постанови від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у частині доведеності належними та допустимими доказами вини відповідача, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача, і завдання такими діями позивачеві моральної шкоди.

Надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, враховуючи характер та обсяг переживань ОСОБА_1 , виходячи із засад розумності та справедливості, стягнувши з відповідача 1000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що він є публічною особою, відповідачка своїми діями завдала йому моральних страждань, які він оцінює у 50000 грн, тоді як суд першої інстанції безпідставно зменшив суму моральної шкоди до 1000 грн, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки суд першої інстанції оцінивши обсяг та моральних страждань позивача, вірно визначився з сумою відшкодування, з розміром якої погоджується й апеляційний суд.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко