Справа № 185/6068/22
Провадження № 2/185/228/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Астапчук Д.В., за участю представника позивача Фуголь С.А., відповідача - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу ЄУ № 185/6068/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-2005" до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, процентів за користування чужими грошовими коштами, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних,-

ВСТАНОВИВ:

08.08.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Явір-2005" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 .

Позов мотивовано тим, що рішенням суду у справі №185/7955/20 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-2005" на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 14169 грн, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 вересня 2020 по 25 жовтня 2020 року у розмірі 4526,60 грн, моральну шкоду у розмірі 2000 грн, додатковим рішенням судові витрати у сумі 8017,92 грн, в загальному розмірі 28 713, 52 грн. ОСОБА_1 подано виконавчий лист для примусового виконання вказаних рішень суду.

11.05.2021 року ТОВ "Явір-2005" перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 28 713, 52 грн. Однак згідно направленої державним виконавцем вимоги ТОВ "Явір-2005" помилково перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 повторно суму в розмірі 8017,92 грн.

Вказані кошти ОСОБА_1 відмовився добровільно повернути підприємству, тому ТОВ "Явір-2005" звернулось до суду за стягненням суми 8017,92 грн із урахуванням трьох відсотків річних за період з 02.06.2022 року по 01.08.2022 року в сумі 40,20 грн, інфляційних нарахувань за період з 02.06.2022 року по 30.06.2022 року в сумі 248,56 грн, процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 331,70 грн, які розраховані за подвійною обліковою ставкою НБУ згідно статей 536, 1048 ЦК України, судових витрат.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження.

ОСОБА_1 надав відзив на позов, в якому вказав, що дійсно отримав надлишкові кошти в розмірі 8017,92 грн від Київського ВДВС у м.Полтаві, наміру привласнити ці кошти не мав. Проте належним отримувачем вважає ДВС, який і має бути належним відповідачем у справі. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

ТОВ "Явір-2005" подано до суду відповідь на відзив, де позивач підтримав доводи позову та вказав, що Київський ВДВС у м.Полтаві не може бути відповідачем у справі, оскільки отримувачем надлишково перерахованих коштів в розмірі 8017,92 грн від ТОВ "Явір-2005" є саме ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач підтримав доводи позову, просив задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач підтримав доводи відзиву на позов, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на примусовому виконанні у Київському ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебував виконавчий лист у справі № 185/7955/20, виданий Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, виконавче провадження №69005847, про стягнення з ТОВ ЯВІР-2005 на користь ОСОБА_1 судових витрат у сумі 8 017,92 грн.

Виконавче провадження було відкрито постановою 12.05.2022 року, закінчено 24.06.2022 року у зв`язку з повним виконанням.

Згідно платіжного доручення № 11043 від 02.06.2022р., ТОВ ЯВІР-2005 перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 28 713,52 грн за рішенням суду №185/7955/20 від 11.05.2021 року.

30.05.2022 року з рахунку ТОВ ЯВІР-2005 № НОМЕР_1 відбулось списання у сумі 9 119,71 грн. згідно направленої державним виконавцем до АТ БК ПРИВАТБАНК платіжної вимоги №69005847 від 25.05.2022 про списання боргу в межах виконавчого провадження №69005847 у сумі 9 119,71 грн. згідно меморіального ордеру №M05306QJE4 від 30.05.2022р.

В межах виконавчого провадження №69005847 згідно розпорядження №69005847 від 31.05.2022, затвердженого начальником Київського ВДВС було прийнято рішення про перерахування 8 017,92 грн. на користь ОСОБА_1 судових витрат при примусовому виконанні виконавчого документа №185/7955/20, виданого 28.02.2022 р.

Згідно платіжного доручення № 4678 від 24.06.2022р. Київським ВДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було повернуто ТОВ ЯВІР-2005 надлишково стягнуті кошти в розмірі 1101,79 грн за виконавчим листом у справі № 185/7955/20 від 28.02.2022 року.

01.07.2022 року ТОВ ЯВІР-2005 було направлено ОСОБА_1 вимогу повернення надлишково стягнутих коштів в розмірі 8017,92 грн за виконавчим листом у справі № 185/7955/20. Вимога отримана ОСОБА_1 05.07.2022 року.

Листом від 05.07.2022 року ОСОБА_1 повідомив ТОВ ЯВІР-2005, що до нього виконавча служба з офіційним листом щодо повернення коштів не зверталась, наміру привласнення чужих грошей не мав.

Згідно виписки з банківського рахунку ОСОБА_1 за період з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року, 02.06.2022 року ОСОБА_1 отримав від ТОВ ЯВІР-2005грошові кошти у розмірі 28 713,52 грн за рішенням суду №185/7955/20 від 11.05.2021 року; 09.06.2022 року 8017,92 грн від Київського ВДВС у м. Полтаві платіж ТОВ ЯВІР-2005 за рішенням суду №185/7955/20.

Правовідносини щодо збереження майна без достатньої правової підстави регулюються главою 83 ЦК України Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Необхідно виходити з того, що правова підстава отримання (набуття) майна відсутня у тому разі, коли відбувся перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується безпосередньо на вимозі закону, або суперечить меті існування правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У ОСОБА_1 були відсутні правові підстави для отримання від ТОВ ЯВІР-2005 грошових коштів у розмірі 8017,92 грн, оскільки грошові кошти, стягнуті рішенням суду у справі №185/7955/20, в сумі 8017,92 грн були перераховані ТОВ ЯВІР-2005 на користь ОСОБА_1 в подвійному розмірі.

При цьому вказана грошова сума була отримана саме ОСОБА_1 , тому він є належним відповідачем у даній цивільній справі, як отримувач грошових коштів.

Вказане свідчить про наявність законних та обґрунтованих підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-2005" безпідставно набутих грошових коштів в розмірі 8017 грн 92 коп. на підставі ст.1212 ЦК України.

Згідно із частиною другою статті 1214 ЦК у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 758/1303/15-ц (пункт 26)).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, суд касаційної інстанції застосував до спірних правовідносин положення статті 625 ЦК і навів правовий висновок про те, що у наведеній нормі визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20).

Таким чином, у справі № 910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною другою статті 625 ЦК України.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами встановлено законом, а саме частиною другою статті 625 ЦК України. У разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно набутих або збережених грошових коштів, нараховуються 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.

При цьому, суд не вбачає наявності правових підстав для стягнення з відповідача процентів за користування безпідставно отриманими коштами на підставі статей 536, 1214 ЦК України та частини другої статті 1048 ЦК України.

Необхідність застосовувати до спірних відносин положення частини першої статті 1048 ЦК за аналогією закону, як просить позивач в своїй позовній заяві, аби визначити розмір процентів, є помилковим, тому що у цій справі йдеться про неправомірну поведінку боржника (в той час як частина 1 статті 1048 ЦК застосовується у випадку правомірної поведінки), а також у законодавстві немає прогалини у цій частині.

Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18).

Отже, відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-2005" процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 331,70 грн, які розраховані за подвійною обліковою ставкою НБУ згідно статей 536, 1048 ЦК України, тому в задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити.

Позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 8017,92 грн із урахуванням трьох відсотків річних за період з 02.06.2022 року по 01.08.2022 року в сумі 40,20 грн, інфляційних нарахувань за період з 02.06.2022 року по 30.06.2022 року в сумі 248,56 грн.

Однак, ОСОБА_1 була перерахована сума коштів в розмірі 8017,92 грн - 09.06.2022 року, відповідач дізнався про подвійне стягнення боргу за судовим рішенням достеменно тільки 05.07.2022 року згідно листа ТОВ "Явір-2005", що свідчить про відсутність законних та обґрунтованих підстав для застосування відповідальності згідно ст.625 ЦК України до ОСОБА_1 за період з 02.06.2022 року по 04.07.2022 року.

На підставі вищевикладеного та ст.13 ЦПК України, позовна вимога про стягнення інфляційних нарахувань за період з 02.06.2022 року по 30.06.2022 року в сумі 248,56 грн не підлягає задоволенню, позовна вимога про стягнення трьох відсотків річних підлягає задоволенню частково, за період з 05.07.2022 року по 01.08.2022 року в сумі 18,45 грн.

Період розрахунку: з 05.07.2022 року по 01.08.2022 року - 28 днів

[Проценти] = 8 017,92 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 28 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 18,45 грн.

Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на оплату послуг адвоката.

Згідно з положеннями ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5,6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наявність договірних відносин між адвокатом Фуголь С.А. та позивачем підтверджується договором про надання правової допомоги від 01.03.2022 року з додатком №1, ордером про надання правничої (правової) допомоги, оплата послуг адвоката підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг від 30.12.2022 року, квитанцією про оплату №47 від 30.12.2022 року в сумі 7500 грн.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-2005" до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, процентів за користування чужими грошовими коштами, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-2005" безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 8017 (вісім тисяч сімнадцять) грн 92 коп., три відсотки річних в розмірі 18 (вісімнадцять) грн 45 коп., в загальному розмірі - 8 036 (вісім тисяч тридцять шість) грн 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Явір-2005" судовий збір в розмірі 2308 грн 10 коп., витрати на професійну правничу допомогу 7500 грн, судові витрати в загальному розмірі 9808 (дев`ять тисяч вісімсот вісім) грн 10 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Явір-2005» (Ідентифікаційний код юридичної особи 33574487, місцезнаходження юридичної особи Україна, 36007, Полтавська обл., місто Полтава, вул.Хлібозаводська, будинок 7).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. О. Врона