Справа № 136/2311/21
провадження № 2/136/508/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2023 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ЗАХІД» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» (далі відповідач), у якому просив:

-усунути перешкоди у користуванні земельною ділянки площею 3,5048 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0401, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, державний акт на право власності на землю серії ВН №0720 від 20.01.2002, шляхом повернення земельної ділянки власнику.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ОСОБА_2 був власником земельної ділянки площею 3,5048 га, що розташована на території Славнянської сільської ради. 05.01.2005 ОСОБА_2 уклав з ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» договір оренди вищевказаної ділянки від на 10 років, а 25.10.2006 договір був зареєстрований у Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК». 24.11.2014 ОСОБА_2 завчасно письмово повідомив орендаря ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» про небажання поновлювати з ним договір оренди, проте ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» отримавши письмове повідомлення ОСОБА_2 на нього не реагував, повідомлення про бажання продовжити строк договору оренди землі не надсилав і продовжує користуватися спірною земельною ділянкою, при цьому строк договору оренди землі закінчився. Разом з тим, ОСОБА_2 дізнався, про додаткову угоду до згаданого договору оренди землі, датовану 27.12.2010, зареєстровану приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М. від 27.11.2015, де визначено строк оренди 20 років, і яку ОСОБА_2 заперечує, оскільки раніше завчасно повідомляв ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» про небажання продовжувати строк договору оренди. Крім того, ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» не виконало передбачений законом і договором обов`язок, щодо проведення державної реєстрації спірного договору оренди землі зі змінами згідно з додатковою угодою, а проведення її 27.11.2015 не може підмінити державну реєстрацію додаткової угоди. Державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі і не може впливати на момент набрання його чинності.

Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 10.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву.

Відповідач подав до суду відзив, який обґрунтовує наступними обставинами.

Відповідач не заперечує укладення з ОСОБА_2 договору оренди землі від 05.01.2005, державну реєстрацію якого було проведено 25.10.2006, строком на 10 років, однак, відповідач стверджує, що договір оренди землі не закінчився, на підтвердження чого надав суду додаткову угоду від 27.12.2010 до договору, за якою п. 4 викладено в наступній редакції: "Договір укладено на 20 років". Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №48577539, земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0401, на підставі Договору оренди землі №101 від 05.01.2005 знаходиться в оренді ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" строком 20 років. Також, на підтвердження законності користування ним земельною ділянкою ОСОБА_2 , відповідач вказує, що його підпис у додатковій угоді та акті приймання передачі земельної ділянки є аналогічним, що свідчить про вільне його волевиявлення. Крім того, ОСОБА_2 отримував орендну плату і якщо строк дії основного договору оренди закінчився 25.10.2016, то ОСОБА_2 продовжував отримувати орендну плату й не звертався до ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" з приводу закінчення оренди. Натомість доказів звернення до орендаря з метою небажання продовжити строк дії оренди ОСОБА_2 не надає, і не вказує, коли йому стало відомо про існування додаткової угоди, і за весь цей час зміг звернутися до суду наприкінці 2021 року. Отже, відповідач вважає позов надуманим і безпідставним.

Викладені обставини слугували підставою для заперечення проти позову.

Позивачем відповіді на відзив не подано.

Ухвалою суду від 21.02.2022 у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 та з метою визначення та залучення його правонаступників, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 12.07.2022 поновлено провадження у справі та залучено у якості позивача спадкоємця ОСОБА_2 , його дочку ОСОБА_3 .

Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду.

Ухвалою суду від 02.11.2022 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

У судове засідання сторони та її представники не з`явились, однак представник позивача у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити, а представник відповідача заперечив щодо задоволення позову з підстав, що викладені у відзиві.

Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

ОСОБА_2 , правонаступником якого є позивач, був власником земельної ділянки площею 3,5048 га, яка розташована на території Славнянської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ВН № 07208 від 20.01.2002. ОСОБА_2 05.01.2005 уклав з ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро", правонаступником якого є відповідач, строком на 10 років договір оренди землі, предметом якого є вищевказана земельна ділянка. 25.10.2006 вказаний договір був зареєстрований Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" за № 6. Як встановлено судом, після 05.01.2015 ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" продовжило використовувати орендовану земельну ділянку у своїй господарській діяльності мотивуючи це тим, що 27.12.2010 ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" уклало з орендодавцем додаткову угоду до договору оренди землі №101 від 05.01.2005, якою строк оренди було збільшено до 20 років. Відповідачем надано інформацію, що ОСОБА_2 отримував орендну плату і після 25.10.2016 продовжував отримувати орендну плату й не звертався до ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" щодо закінчення оренди. У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 у справі та залучено у якості позивача спадкоємця ОСОБА_2 , його дочку ОСОБА_3 . Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено в ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі»

За змістом ст.ст. 18, 20 Закон України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії спірного договору починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Викладене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі №6-2777цс16.

Крім того, ч. 1 ст. 31 Закон України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Судом було встановлено, що 05.01.2005 ОСОБА_2 уклав із ТОВ «Концерн «Сімекс-Агро» договір оренди землі №101, згідно з яким передав товариству в оренду належну йому на праві власності земельну ділянку площею 3,5048 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області строком на 10 років.

Згідно з п. 23 вищевказаного договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

25.10.2006 вказаний договір зареєстровано Липовецьким відділом Вінницької філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» за №6.

Відповідно до п. 4 договору визначено, що він укладений на 10 років. Після закінчення строку дії договору орендодавець повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору письмово попередити орендаря про свій намір припинити дію договору. У разі відсутності такого повідомлення договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах.

Надалі між сторонами укладено додаткову угоду до договору, якою змінено строк дії договору на 20 років.

27.12.2010 між сторонами укладено додаткову угоду до договору, якою змінено строк дії договору на 20 років. Пунктом 3 додаткової угоди визначено, що вона є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з дати державної реєстрації.

Судом було встановлено, що у додатковій угоді, укладеній між сторонами 27.12.2010, відсутня відмітка про державну реєстрацію.

За вказаних обставин, державна реєстрація додаткової угоди від 27.12.2010 до договору оренди від 05.01.2005 проведена не була і відповідно зміни до даного договору внесені в передбаченому законодавством порядку не відбулися, а отже такий правочин не набрав чинності. Вказана позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у справі №696/1879/15-ц, постановою Верховного Суду від 19.08.2020 у цивільній справі №136/1363/18.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Отже, продовження користування відповідачем земельною ділянкою позивача здійснюється без законних підстав.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд вважає неприйнятними аргументи представника відповідача, щодо того що ОСОБА_2 , знаючи весь цей час про існування додаткової угоди, зміг звернутися до суду лише наприкінці 2021 року, тим самим ставлячи питання про невчасне звернення до суду, однак негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/204716-ц.

Суд зауважує про неприйнятність доводів представника відповідача про те, що з моменту укладення спірного договору оренди, відповідачем належним чином виконуються свої зобов`язання як орендаря, а ОСОБА_2 , протягом всього часу отримував орендну плату, й тим самим приймав від відповідача виконання умов оспорюваного правочину. Однак, прийняття таких умов не може свідчити про укладення правочину щодо оренди земельної ділянки і його дійсність та відповідність вимогам ст. 203 ЦК України.

Суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача, де він стверджує, що підпис ОСОБА_2 , у додатковій угоді та акті приймання передачі земельної ділянки є аналогічним, що свідчить про вільне його волевиявлення, а тому на дату її підписання волевиявлення відповідало внутрішній волі. Однак, судом було встановлено, що у додатковій угоді, укладеній між сторонами 27.12.2010, відсутня відмітка про державну реєстрацію.

За вказаних обставин, державна реєстрація додаткової угоди від 27.12.2010 до договору оренди від 05.01.2005 проведена не була і відповідно зміни до даного договору внесені в передбаченому законодавством порядку не відбулися, а отже такий правочин не набрав чинності.

Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про усунення перешкоди у користуванні власником земельної ділянки площею 3,5048 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0401, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького районного Вінницької області, державний акт на право власності на землю серії ВН №0720 від 20.01.2002, шляхом повернення земельної ділянки власнику, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з огляду на те, що позов задоволено, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: с. Славна, Вінницький р-н, Вінницька обл., РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ЗАХІД» (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, буд. 63, м. Липовець, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 32513287) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити.

Усунути зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ЗАХІД» перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 3,5048 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0401, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, державний акт на право власності на землю серії ВН №0720 від 20.01.2002, шляхом повернення земельної ділянки ОСОБА_1 .

Стягнути з ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО