Справа № 951/581/22
Справа № 2/951/17/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року смт Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді Гриновець О. Б.

з участю секретаря судового засідання Рокецького Б. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Козова цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

30.09.2022 представник АТ КБ «Приватбанк» - Гребенюк О. С. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 36767,43 грн. за кредитним договором №б/н від 13.08.2008 та судових витрат 2481,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 13.08.2008, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшений до 25000,00 грн.. Відповідачка у вказаній заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у її заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанку», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Однак, відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 25.07.2022 у відповідачки виникла заборгованість у сумі 36767,43 грн. з яких: заборгованість за тілом кредита 25672,79 грн., заборгованість за простроченими відсотками 11094,64 грн..

На даний час ОСОБА_1 продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не вчиняє жодних дій відповідно до договору про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів банку, а тому позов підлягає задоволенню.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 28.11.2022 позовну заяву було прийнято до розгляду й відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

15.12.2022 представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 через канцелярію суду подав заяву, згідно з якої просить здійснювати розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження /а.с.59/.

Ухвалою суду від 20.12.2022 поставовлено здійснити перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

20.12.2022 представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 через канцелярію суду подав «відзив», відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, застосувавши позовну давність, яка є підставою для відмови у позові. Зазначає, що позивач не подав до суду документів, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні відносини і надавлись кредитні грошові кошти. На обґрунтування своїх вимог позивач додав до своєї позовної заяви начебто розрахунок заборгованості, анкету-заяву позичальника та витяг з умов та правил кредитування і зазначив про отримання карткового кредиту. Однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим витягом ознайомилася і погодилася відповідачка, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг банку; вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати простроченого тіла кредиту; в довідці про видачу картки не зазначено, хто її підписав та чи мала ця особа права на її підписання; заява анкета не підтверджує видачу картки, її номер, надання грошових коштів на цю картку, відкриття рахунку і зарахування кредиту на цей рахунок; більше того позивач сам собі суперечить, оскільки в позові він зазначає, що грошові кошти були надані в розмірі 25000,00 грн., а в заяві анкеті зазначене сума 2000,00 грн. бажаного кредитного ліміту, що є підтвердженням надуманості розміру заборгованості визначеної у позові. В позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» навіть не наводить посилань на той факт, що дійсно відповідачка отримала гроші готівкою, або іншим чином використав кошти банку та не надає доказів цього. Отже, позивачем не підтверджений факт отримання кредитних коштів. ОСОБА_1 . Остання не підписувала «Умови та правила надання банківських послуг й «Тарифи банку», працівники банку не ознайомили з такими, а тому вони не можуть бути складовою частиною договору. Разом з тим, представником позивача на підтвердження своїх вимог не надано даних щодо номера карткового рахунку, який рахується за відповідачем, строку дії виданої позивачем картки, даних щодо перевипуску картки на новий термін дії. Зазначає, що строк дії договору закінчується зі строком дії кредитної картки, від цього періоду і рахується строк позовної давності, який у відповідності до ст. 257 ЦК України становить 3 роки. 4.10.2016 немає заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк». Також у заяві позичальника від 13.08.2008 укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 процентна ставка не визначена; відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді комісії та неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання; із копії заяви позичальника від 13.08.2008 не вказано на яких умовах надано кредит. Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просив, крім тіла кредиту стягнути складові його повної вартості, в тому числі, заборгованість за процентами. Обґрунтовуючи право вимоги у цій частині АТ КБ «Приватбанк», крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, зазначає, що «Умови та правила надання банківських послуг» й «Тарифи банку» є стандартними формулярами; роздруківка із сайту позивача редакції Умов та правил надання банківських послуг не може бути належним доказом, що підтверджується постановою Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15). Звертає увагу на те, що представником АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачці кредитної картки Універсальна та розміру наданого відповідачеві кредиту, тому відповідно перевірити розмір нарахованих суми боргу та процентів відповідачу не є можливим, отже доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог банку /а.с.63-67/.

18.01.2023 представник АТ КБ «Приватбанк» - Меркулова В. В. скерувала до суду «відповідь на відзив», долучивши до якого, серед іншого, копію довіреності №2982-К-Н-О від 30.072012, яка чинна до 31.12.2022 /а.с.78-86/.

Ухвалою суду від 21.02.2023 постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до судового розгляду по суті.

29.03.2023 представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 через канцелярію суду подав заяву, згідно з якої просить відповідь на відзив позивача ОСОБА_1 на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду, оскільки у долученій до відповіді на відзив довіреності зазначено, що така видана без права передоручення, вважається чинною з моменту її підписання та діє до 31.12.2022, а тому відповідь на відзив від імені позивача не підписано та подано особою, яка немає повноважень на звернення до суду від імені банку /а.с.116-117/.

За наведених обставин суд не бере до уваги скеровану представник АТ КБ «Приватбанк» - Меркулова В. В. поштовим зв`язком відповідь на відзив.

У судове засідання представник АТ КБ «Приватбанк» - Гребенюк О. С. не з`явився, однак разом із позовною заявою подав клопотання, відповідно до якого просить здійснювати розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю /а.с.48/.

Відповідачка ОСОБА_1 чи її представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, однак останній через канцелярію суду подав заяву, згідно з якою просить здійснювати розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги не визнають, просять у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву /а.с.130/.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Отож судом встановлено, що 13.08.2008 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, згідно з умовами якого останньою отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання нею анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Відповідачка не виконувала умови договору щодо сплати заборгованості, чим порушила прийняті на себе договірні зобов`язання, а тому у відповідачки виникла заборгованість у сумі 36767,43 грн. з яких: заборгованість за тілом кредита 25672,79 грн., заборгованість за простроченими відсотками 11094,64 грн..

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З огляду на що відповідачка не виконала взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед банком, а саме, 25672,79 грн. заборгованість за тілом кредиту, яка позивачем доведена повністю, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Позивач, обґрунтовуючи необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13.08.2008 та підписаної сторонами заяви, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, як невід`ємними частинами спірного договору.

Проте надані позивачем суду Витяг з Умов використання кредитних коштів на кредитці «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису позичальника (відповідача). Витяг з Умов не містить відомостей про те, який саме вид кредитної картки, що вказаний у тарифах, був обраний відповідачем. Тому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими документами відповідачка ознайомилася та погодилася з такими, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, та, зокрема, саме в зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування, не обумовлено іншого розміру відсотків, ніж визначено ст.625 ЦК України, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13.08.2008 шляхом підписання анкети-заяви.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Тому, у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Тож, Витяг з Умов обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг й Тарифи банку, які долучені до справи, не можуть визнаватись як складова частина кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачкою, оскільки вони не містять ані дати їх складання, ані підпису позичальника, чи будь-якої іншої ознаки, яка б могла дозволити встановити факт обізнаності позичальника саме із цими умовами та тарифами на момент підписання заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч.6 ст.95 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що у заяві позичальника від 13.08.2008 процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Так відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, провадження № 14-131цс19 зазначено, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Щодо доводів представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, що позивач не подав до суду документів, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні відносини і що позивач відповідачу надавав кредитні грошові кошти, а також те, що заява-анкета не підтверджує видачу картки, її номер, надання грошових коштів на цю картку, відкриття рахунку і зарахування кредиту на цей рахунок, то вони є необґрунтованими, виходячи із того, що самим представником відповідача долучено до відзиву копію довідки, виданої про те, що ОСОБА_1 станом на 4.10.2016 немає заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк», яка свідчить протилежне.

Крім того, необґрунтованими є й доводи представника відповідачки про застосування у даному випадку строку позовної давності щодо стягнення АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за договором (закінчився строк дії кредитної картки), виходячи із такого.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

У своєму відзиві представник відповідачки зазначив, що станом на 4.10.2016 ОСОБА_1 немає заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно строк позовної давності сплинув.

Водночас, згідно з виписки по розрахунках в квітні 2021 ОСОБА_1 (відповідачкою)внесена сплата по кредиту в розмірі 17,95 гривень.

Отже, АТ КБ «Приватбанк» звернувшись до суду у вересні 2022 із вимогою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, не пропустив трирічний строк позовної давності.

За цих обставин, оскільки відповідачка не надала доказів повернення отриманих й використаних коштів позивачу, а долучена представником відповідачки довідкавід 01.10.2016 не підтверджує повернення заявлених коштів, суд доходить висновку про порушення прав ПАТ КБ «Приватбанк» та в силу вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 25672,79 грн.. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2481,00 грн. підтверджено платіжним дорученням №ZZ424B1P3E від 14.09.2022.

Отож, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1732,35 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (25672,79 х 2481,00 / 36767,43).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 89, 95, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

задовольнити частково позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 25672 /двадцять п`ять тисяч шістсот сімдесять дві/ гривні 79 /сімдесять дев`ять/ копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» сплачений судовий збір у розмірі 1732,35 /одна тисяча сімсот тридцять дві/ гривні 35 /тридцять п`ять/ копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , дані паспорта: серія НОМЕР_2 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 28.06.1996.

Дата складення повного судового рішення 5.05.2023.

Суддя О. Б. Гриновець