Справа № 456/4400/22
Провадження № 2/456/363/2023
РІШЕННЯ

іменем України

16 березня 2023 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Мадилюс Т.З.,

сторони у справі:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ;

зміст позовних вимог про розірвання шлюбу;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться по вул. Т. Шевченка, 89, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, за участі обох сторін цієї справи, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції сторін у справі.

Позивачка ОСОБА_1 16.12.2022 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області позовну заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 16973, в якій просить ухвалити рішення про розірвання між нею та відповідачем ОСОБА_2 шлюбу, котрий був зареєстрований 12.10.2019 року Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що було складено актовий запис за № 374. Після розірвання шлюбу позивачка ОСОБА_1 просить залишити їй прізвище, котре було присвоєне їй після державної реєстрації цього шлюбу, - « ОСОБА_3 ». Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення цієї позовної заяви до суду у розмірі 992 грн. 40 коп., позивачка ОСОБА_1 при ухваленні рішення просить покласти на відповідача ОСОБА_2 ..

Позов обґрунтовано тим, що сім`я сторін у справі фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони у справі втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми, з травня 2021 року проживають окремо. У сторін у справі різні погляди на життя, відповідач ОСОБА_2 не дбає про сім`ю, що суперечить їхньому подальшому сумісному проживанню. Від спільного проживання сторони у справі мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із позивачкою ОСОБА_1 за її місцем реєстрації. Позивачка ОСОБА_1 зазначає також, що вона з відповідачем ОСОБА_2 неодноразово пробували примиритися, а цей спір вже розглядається судом не вперше, однак безрезультатно, і вона надалі бажає проживати окремо від зазначеного відповідача, наміру повертатися до нього не має. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна у сторін у справі на даному етапі немає. У свою чергу, малолітній син сторін у справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання їх шлюбу залишаться проживати разом із позивачкою ОСОБА_1 .. Відтак позивачка ОСОБА_1 , на підставі статей 104-105, 110, 112 СК України, просить свій позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу не подав. Поряд з цим, вказаний відповідач, будучи присутнім у судовому засіданні під час розгляду цієї справи по суті, висловив позицію на відсутність заперечень проти задоволення згаданих позовних вимог, так як згідний на розірвання їх з позивачкою ОСОБА_1 шлюбу.

Заяви та клопотання учасників справи.

Заяв чи клопотань від учасників цієї справи, у тому числі й надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку на примирення, до суду не надходило, незвжаючи на роз`яснення судом сторонам у справі відповідного їх права на заявлення такого клопотання.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 19.12.2022 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачці ОСОБА_1 термін для виправлення її недоліків, котрі були зазначені у мотивувальній частині згаданої ухвали.

Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, 06.01.2023 року було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідача ОСОБА_2 ..

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 11.01.2023 року, після усунення недоліків та після отримання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , який не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 23.02.2023 року о 11:45 год. у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 23.02.2023 року судовий розгляд цієї справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, у зв`язку із неявкою відповідача ОСОБА_2 вперше без повідомлення про причини такої своєї неявки. Наступне судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті призначено на 16.03.2023 року о 09:15 год. у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область.

Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті.

У призначене судове засідання для розгляду цієї справи по суті з`явилася позивачка ОСОБА_1 та вказала, що надалі наполягає на розірванні їх з відповідачем ОСОБА_2 шлюбу, так як вони остаточно прийняли для себе це рішення, шлюб бажають розірвати.

У призначене судове засідання для розгляду цієї справи по суті з`явився відповідач ОСОБА_2 та вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, згідний на розірвання їх з позивачкою ОСОБА_1 шлюбу.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ОСОБА_1 за пред`явленими нею позовними вимогами сімейного характеру, та причетність до порушення таких її прав відповідача ОСОБА_2 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Так, судом встановлено, щосторони у справі, які є громадянами України, вступили у шлюб 12.10.2019 року, котрий був зареєстрований Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що було складено актовий запис за № 374. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , виданим Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 12.10.2019 року (оригінал міститься у справі, а. с. 3).

За час перебування у шлюбі у сторін у справі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим 29.04.2020 року Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у відповідності до актового запису про народження № 180 від 29.04.2020 року (копія міститься у справі, а. с. 16), який станом на дату вирішення судом цієї справи та ухвалення у ній рішення, є малолітнім.

Судом також встановлено, що сімейні стосунки між сторонами у справі протягом останніх кількох років погіршилися, а упродовж трьох місяців перебування цього позову у суді на розгляді не покращилися, що, відповідно, призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Такі дії сторін у справі викликані несумісністю характерів, різними поглядами на подальше спільне життя та ведення господарства, як і виховання дитини. Тому позивачка ОСОБА_1 вважає, що примирення між нею та відповідачем ОСОБА_2 неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Сторони у справі з травня 2021 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільним побутом не пов`язані. У свою чергу, малолітній син сторін у справі проживає разом із позивачкою ОСОБА_1 за її зареєстрованим місцем проживання та залишається проживати разом з нею, а спору щодо визначення місця проживання цього сина у сторін у справі на даному етапі немає.

Релевантні норми, джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо права на шлюб, розірвання шлюбу чи визнання його недійсним регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (надалі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Загальною декларацією прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, котрі є невід`ємною частиною національного законодавства України.

Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я охороняється державою.

В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки.

Згідно із ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно із статтями 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу.

Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя.

Релевантні норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування.

Виконуючи вищенаведені приписи чинного СК України, з урахуванням роз`яснень, котрі містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а також беручи до уваги ті встановлені судом обставини, що сторони у справі припинили шлюбні відносини, стали чужими людьми, проживають окремо, за час розгляду цієї справи судом не примирилися, і усе це підтверджується зібраними у даній справі доказами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя сторін у справі і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання цього подружжя суперечить інтересам обох сторін у справі, а тому їх шлюб слід розірвати.

Відтак позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід розірвати шлюб між сторонами у справі, котрий був зареєстрований 12.10.2019 року Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що було складено актовий запис за № 374, із залишенням позивачці ОСОБА_1 після розірвання шлюбу її прізвища, присвоєного після державної реєстрації цього шлюбу, - « ОСОБА_3 ».

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви з однією вимогою немайнового характеру, у розмірі 992 грн. 40 коп., й підтверджуються квитанцією про сплату Відділення «Західне Б73» АТ КБ «ПриватБанк» № 9290-5473-5649-6003 від 15.12.2022 року (оригінал міститься у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, та, в силу ухвалення рішення на користь позивачки ОСОБА_1 й її відповідної волі про покладення цих судових витрат у повному обсязі на відповідача ОСОБА_2 , при ухваленні даного рішення слід покласти на останнього, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.

Доказів понесення учасниками цієї справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із однією вимогою немайнового характеру, матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 4-5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити у повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 12.10.2019 року Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис про шлюб № 374.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці ОСОБА_1 прізвище, котре було присвоєне їй після державної реєстрації цього шлюбу, - « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судових витрат у справі.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін у справі.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; громадянка України; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; громадянин України; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Дата складення повного судового рішення: 16 березня 2023 року.

Суддя Володимир МИКИТИН