н/п 2/490/1201/2023 Справа № 490/5449/22
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді Гуденко О.А., без участі сторін, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування", ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2022 року позивач звернувся до суду звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування у розмірі 64 524 грн 57 коп. з АТ "Просто Страхування" та стягнення з ОСОБА_2 2600 грн франшизи.

В обгрунтування позову посилається на те, що з вини водія ОСОБА_3 04.01.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої належний їй на праві власності автомобіль «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника втомобіля, водій якого був винуватцем ДТП, ОСОБА_2 була застрахована у АТ «ПРОСТО-Страхування».

Проте АТ «ПРОСТО-Страхування» їй неправомірно відмовлено у виплаті суми страхового відшкодування у визначеному Звітом, проведеним на замовлення страховика, розмірі.

Позивач, посилаючись на те, що така відмова у виплаті страхового відшкодування є незаконною, просив стягнути з АТ «ПРОСТО-Страхування» страхове відшкодування в сумі 64 524 грн 57 коп. з АТ "Просто Страхування" та з страхувальника ОСОБА_2 2600 грн франшизи.

До позову додано копію Звіту № 003/01-21 про оцінку автомобіля Мерседес-Бенц, р/н НОМЕР_1 від 02.03.2021 року , проведеного на замовлення ПАТ "Просто Страхування", яким встановолено , що вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля , в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталося 04.01.2021 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 67124 грн 57 коп.

15 серпня 2023 року представником відповідача АТ "Просто-страхування" адвокатом Синюком С.Л. надано відзив на позовну заяву, в якій заперечують позовні вимоги в повному обсязі. Зазначають, що оскільки у страховика виникли сумніви щодо обставин виникнення ДТП, керуючись вимогами ст. 25 ЗУ «Про страхування» АТ «Просто страхування» скористалося своїм правом про проведення страхового розслідування. Висновком експерта за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження від 01.07.2021 року № 18848/21-52 встановлено про неможливість утворення коомплексу пошкоджень правої передньої частини автомобіля Мерседес-Бенц, р/н НОМЕР_1 внаслідок зіткнення з задньою лівою частиною автомобіля ГАЗ -3302, р/н НОМЕР_2 при заявлених обставин. Відповідно до ст. 22.1 ЗУ № 1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. В совю чергу страховик не несе відповідальності за шкоду, завдану в результатаі інших ДТП, а виникнення зафіксованих під час огляду пошкоджень відповідно до цього висновку не знайшли свого підтвердження і з контактуванням із забезпеченим ТЗ.

За такого, відповідно до ст. 36.2 вказаного Закону, страховик у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст.32 та/або 37 цього Закону- прийняв вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування., оскільки не визнало вищезазначену подію, що зі слів позивача мала місце 04.01.2021 , страховим випадком.

Також зазначив про хибне твердження представника позивача про преюдиційне значення Постанови Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25.02.2021 року.

Також заявлено про судові витрати відповідача , які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у 7000 грн.

До відзиву надано Висновок експерта від 01.07.2021 року № 18848/21-52 , з якого встановлено про неможливість утворення комплексу пошкоджень правої передньої частини автомобіля Мерседес-Бенц, р/н НОМЕР_1 внаслідок зіткнення з задньою лівою частиною автомобіля ГАЗ -3302, р/н НОМЕР_2 при заявлених обставин.

Ухвалою суду від 29.11.2022 року прийнято до до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Постановлено справу розглядати суддею одноособово, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін .

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

19.09.2023 року представником відповідача АТ "Просто-страхування" адвокатом Синюк С.Л, надано клопотання про витребування матеріалів справи про адміністартивне праовпорушення № 489/257/21 з Ленінського районного суду м.Миколаєва з метою об`єктивного встановлення обставин справи.

Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року витребувано з Ленінського районного суду м.Миколаєва для огляду матеріали справи № 489/257/21 (номер провадження 3/489/520/21) про адміністартивне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП . Зобов`язано представника відповідача АТ "Просто-страхування" надати суду належним чином завірену копію повного Звіту № 003/01-21 про оцінку автомобіля Мерседес-Бенц, р/н НОМЕР_1 від 02.03.2021 року , проведеного на замовлення ПАТ "Просто Страхування" - з описом пошкоджень об`єкта дослідження.

05.10.2023 року на адресу суду надійшли матеріали справи про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП за № 489/257/21.

24.10.2023 представником відповідача АТ "Просто-страхування" надано суду витребуваний звіт.

Представником позивача адвокатом Михайловим Г.В, надано суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Представником відповідача АТ "Просто-страхування" адвокатом Синюк С.Л. надано суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив про відмову у задоволенні позову.

Клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження або з викликом сторін до суду не надходило.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, дослідивши матеріали адміністративної справи № 489/257/21 судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04.01.2021 серії БД № 289682, 04.01.2021 о 22:15 год. в м. Миколаєві, Центральний р-н, на прилеглій території за адресою вул. Очаківська, 2/2, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3302 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпеці свого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення із стоячим позаду автомобілем Mersedes Benz GL350 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_4 знаходився в автомобілі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.02.2021 у справі № 489/257/21 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Таким чином, судом було встановлено, що водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2. 3 «б» та п. 10. 9 Правил дорожнього руху України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, рухаючись заднім ходом із прилеглої території, не впевнився в безпеці свого маневру, не скористався допомогою інших осіб, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом, який стояв позаду нього, водій якого знаходився в транспортному засобі. Його дії знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

В результаті ДТП належний позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , автомобіль «Мерседенс Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

На момент ДТП автомобіль ГАЗ 3302 з державним номерним знаком НОМЕР_2 мав чинний страховий поліс № АР/4163955 від 04.03.2020, виданий АТ "ПРОСТО-Страхування» власнику автомобіля ОСОБА_2 , згідно якого ліміт відповідальності становив 130 000,00 грн, розмір франшизи 2600,00 грн.

Водій пошкодженого автомобіля позивач ОСОБА_4 звернувся до страхової компанії з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку 06.01.2021 року.

Відповідно до відповіді АТ "ПРОСТО-Страхування» від 05.07.2021 по страховій справі № 149857 у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 08.04.2021 року про виплату страхового відшкодування відмовлено у здійсненні страхового відшкодування на підставі п.37.1.3 ст. 37 ЗУ № 1961 .Так, страхова компанія не визнала подію, що ніби-то мала місце 04.01.2021 страховим випадком, не визнала майнові вимоги, оскільки не несе відповідальність за шкоду, завдану в результаті інших ДТП, з підстав невиконання обов`язків, визначених Законом, що призвели до неможливості встановити факт ДТП, причини і обставини її настання.

Як вбачається з цієї відповіді, страховиком відповідно до ст. 34 ЗУ № 1961 було розпочато страхове розслідування. В ході розслідування обставин справи було встановлено, що відповідно до Висновку експерта за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження № 18848/21-52 від 01.07.2021 року встановлена невідповідність технічного характеру, які дають підстави для висновку про неможливість утворення комплексу пошкоджень правої передньої частини автомобіля Мерседес Бенц, н/з НОМЕР_1 внаслідок зіткнення з задньою лівою частиною автомобіля Газ-3302, р/н НОМЕР_2 при заявлених обставин. Отже пошкодження не знайшли свого підтвердження із контактуванням/взаємодією з забезпеченим АТ «просто Страхування» ТЗ Газ 3302, н/з НОМЕР_2 .

При цьому з вказаної відповіді взагалі не вбачається, в чому саме заявник не сприяла страховику у встановленні обставин страхового випадку або перешкоджала у цьому.

Згідно Звіту № 003/01-21 про оцінку автомобіля Мерседес-Бенц, р/н НОМЕР_1 від 02.03.2021 року, проведеного на замовлення АТ "Просто Страхування" ФОП ОСОБА_5 , вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля , в результаті його пошкодження під час ДТП, що сталося 04.01.2021 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 67124 грн 57 коп.

Як вбачається з вказаного звіту, при проведенні автотоварознавчого дослідження було проведено огляд ТЗ та складено протокол з описом пошкоджень у присутності як представника власника автомобіля, так і представника Страхової компанії Бабіч С.Л., який останнім підписано без зауважень. Зафіксовано численні пошкодження правої передньої частини автомобіля та зазначено саме про необхідність заміни певних деталей(запасних частин).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, суд звертає увагу на те, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (в редакції на час проведення оцінки) суб`єктами оціночної діяльності є суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

В частині 1 статті 6 цього ж Закону визначено, що оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Пунктом 1.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395 (далі - Методика), вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки колісного транспортного засобу (КТЗ) у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ (пункт 4.3. Методики).

Системний аналіз наведених положень закону вказує на те, що суб`єкт підприємницької діяльності (СПД), який займається оціночною діяльністю, має право на проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, внаслідок його пошкодження в ДТП.

З наведеного слідує, що оцінювач ФОП ОСОБА_6 , який має необхідні Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, Свідоцтво про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача , незважаючи на те, що не має кваліфікації експерта, на момент проведення оцінки у відповідності до вимог закону мав право на проведення оцінки із визначення завданого матеріального збитку власнику автомобіля «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася із настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 991 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Під час проведення перевірки обставин вказаної дорожньо-транспортної пригоди, АТ «ПРОСТО Страхування» звернулось до КНДІСЕ для проведення експертного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно Висновку експерта за результатами проведення транспортно трасологічного дослідження від 01.07.2021 року № 18848/21-52, проведеного на замовлення АТ "Просто Страхування" експертом КНДІСЕ, встановлені невідповідності технічного характеру , які дають підстави для висновку про неможливість утворення комплексу пошкоджень правої передньої частини автомобіля Мерседес-Бенц, р/н НОМЕР_1 внаслідок зіткнення з задньою лівою частиною автомобіля ГАЗ -3302, р/н НОМЕР_2 при заявлених обставин.

Вказане дослідження проводилося лише на підставі наданих заявником матеріалів страхової справи без огляду пошкодженого автомобіля. У висновку зазначено, що такі висновки зроблені на підставі аналізу наданих на дослідження фотознімків автомобіля р/н НОМЕР_1 , про жодні інші матеріали та документи (схема ДТП, опис пошкоджень тощо)- не зазначено, опису наданих матеріалів страхової справи не міститься.

Тобто не вбачається, які «саме заявлені обставини» були покладені в основу вказаного висновку.

Так, як вбачається з матеріалів справи про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 № 489/257/21- зі схеми місця ДТП працівника патрульної поліції на місце ДТП безпосередньо зафіксовано пошкодження переднього бамперу автомобіля Мерседес Бенц, р/н НОМЕР_1 внаслідок наїзду на стоячий ТЗ автомобіля Газ 3302 , р/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Також одразу після події були відібрані пояснення у водія ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_7 , які також підтвердили пошкодження переднього бамперу автомобіля Мерседес( праву частину), водій ОСОБА_4 також зазначив про пошкодження решітки радіатора, датчиків, правий передній підкрилок.

Відповідно до вимог п. 36.7. ст. 36 Закону № 1961 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обгрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

За ч. 6-8 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта). на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

З огляду на вищезазначені положення чинного законодавства, вбачається, що наданий стороною відповідача в якості доказів звіт не відповідає вимогам, що пред`являються до висновку експерта та, відповідно, вимогам щодо допустимості доказів, визначеним ст. 78 ЦПК України, відповідно до якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, у наданому звіті не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 18.12.2019 року № 522/1029/18.

Під час проведення судових експертиз та експертних досліджень судові експерти зобов`язані діяти у відповідності до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5.

Відповідно до п.2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, експерт зобов`язаний особисто провести повне дослідження, дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені питання, а в разі необхідності роз`яснити його.

Згідно з п.3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 у випадку, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Як вбачається із Висновку експерта від 01.07.2021 року № 18848/21-52, вказане дослідження виконувалось за результатами аналізу представлених фотознімків та наданих документів на підставі доручення АТ «Просто страхування » та з огляду на п.3.5 «Інструкції про призначення та проведення судових експертних досліджень, що затверджена наказом МЮ України №53/5 від 08.10.1998 (зі змінами, затвердженими наказом МЮ України №1950/5 від 26.12.2012 року).

Таким чином, експертом КНІДСЕ, який виконував дослідження, транспортний засіб Мерседес Бенц, д/н НОМЕР_1 не оглядався, як не оглядався і інший автомобіль учасника ДТП для співставлення місця ймовірного контактування, і на місці події експерт не з`являвся, не з`ясовував вихідні дані( місце події, швидкість учасників руху тощо). Дослідження проведено на основі лише фотознімків автомобіля, дослідження пояснень водіїв та схеми місця ДТП не вбачається. Суд вважає такі вихідні матеріали недостатніми для проведення повноцінного експертного дослідження та складення правильного висновку.

При цьому, цей транспортний засіб надавався на огляд представнику страхової компанії , за результатами якого було складено проткол огляду транспортного засобу від 12.01.2021 року. Однак матеріали справи не містять доказів, що при проведенні експертного тасологічного дослідження представник Відповідача та/або експерт зверталися до позивача з вимогою про надання транспортного засобу для огляду в цілях проведення експертного дослідження чи просили надати матеріали адміністартивної справи зі схемою ДТП та поясненнями водіїв та свідка.

Однак, без особистого огляду об`єкта та матеріалів справи експерт приходить до висновку, що «такі пошкодженння при заявлених обставинах контактування » неможливі.

Разом з тим, матеріали адміністративної справи містять докази пошкодження переднього бамперу саме внаслідок події ДТП.Тобто, експерт КНІДСЕ не мав необхідних вихідних даних для проведення відповідного дослідження.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно із ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний: ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1 та 5 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страхувальника, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п.п.34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

При цьому, згідно з п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Так, відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, тощо

Частиною першою статті 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до витсновку, що відповідачем не надано суду достеменних доказів того, що щкода автомобілю позиваач завдана не внасліждок ДТП за частю забезпеченого ТЗ ГАЗ 3302. Рішення суду не може грунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 33-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Вказані положення передбачають обов`язок саме позивача сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин ДТП.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (частина перша статті 35 Закону). Вказаною нормою також визначено вимоги до змісту та необхідних додатків до заяви про страхове відшкодування.

Згідно зі статтею 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 1) навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 2) вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 3) невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 4) неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

З наведених положень вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Проте у своїй відмові у виплаті страхового відшкодування страховиком так і не обгрунтовано жодним чином, в чому саме позивачка, як потерпіла особа, не виконала своїх обов`язків, визначених цим Законом, або яким чином її дії призвели до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 1 статті 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вищевказані правові висновки також було викладено Верховним Судом у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №337/1673/16-ц та постанові від 20 червня 2019 року у справі № 362/5422/15.

Відповідно до схеми ДТП зазначено наступний перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП: передній бампер, решітка радіатора, датчики.

Тож наданий відповідачем Висновок суперечить іншим матеріалам справи.

Таким чином, оскільки представник відповідача на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог щодо стягненню з відповідача суми страхового відшкодування.

Разом з тим, як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу від 12.01.2021 року зазначено такі самі пошкодження переднього бамперу та радіатора та датчиків з електропроіодкою в правій передній частині автомобіля.

Проте до ремонтної калькуляції включено також заміна поперечної балки підсилювача між колісними арками на суму 28948,62 грн з роботами по її втсановленню на 500 грн. проте даних про пошкодження цієї деталі ТЗ саме внаслідок ДТП матеріали справи не містять.

Отже, виходячи з вищенаведеного, розмір страхового відшкодування вираховується наступним чином:

(2275 грн 500 грн вартість ремонтних робіт) + 6134,15 грн вартість фарбування + ( (170771,97 28958,62) х 0,33 варітсть запасних частин, що підлягають заміні з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) = 54 710 грн. 85 коп.

Таким чином, з Акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування" на користь позивачки підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 52 110 грн. 85 коп., а з відповідача ОСОБА_2 на користь Позивача підлягає стягненню 2 600 грн франшизи.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 992,40, сплачений позивачем при подачі позову до суду, підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до задволених позовних вимог.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 509, 629, 979, 980, 988, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування", ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування"на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 52 110 грн. 85 коп. та 779 грн 82 коп. судового збору

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2600 грн матеріальних збитків у розмір франшизи та 39 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 жовтня 2023 року.

Суддя О.А. Гуденко