Справа № 583/3522/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого- судді Ільченко В.М.

за участі секретаря Верби Н.О.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

24.07.2023 позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу; визнання права власності в порядку спадкування на від 11/25 житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою Охтирського міськрайоннного суду Сумської області від 26.07.2023 позовна заява залишена без руху, наданий час для усунення її недоліків.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03.08.2023 відкрите провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначене підготовче судове засідання, встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву.

17.08.2023 відповідачкою ОСОБА_3 поданий відзив на позовну заяву.

24.08.2023 стороною позивача подана відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.10.2023 закрите підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду.

Позивачка свої вимоги, в наступному доповнені, мотивує тим, що з 2004 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2006 року проживали однією сім`єю в будинку по АДРЕСА_1 , вели спільний бюджет, спільно планували покупки та витрати, грошима, які кожен з них отримував, розпоряджалися разом. Весь час спільного проживання позивачка опікувалася ОСОБА_6 , готувала їжу, прала одяг, прибирала в кімнатах. Позивачка була зареєстрована за вказаною адресою і фактично це є її єдине постійне житло. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивачка звернулася до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, однак відповідач ОСОБА_3 подала заяву, в якій зазначила, що має місце спір про право. Зазначає, що оскільки вона перебувала з ОСОБА_6 у фактичних шлюбних відносинах, вкладала свої кошти в облаштування господарства, вела з ОСОБА_6 спільний побут, фактично опікувалася ним, в той час як дочки ОСОБА_6 батька майже не відвідували, вона має право на частину будинку, належного ОСОБА_6 . Тому порушує питання про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_6 ; визнання за нею права власності на від 11/25 частини господарства АДРЕСА_4 ; відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України надати їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, яка має право на спадкування.

Відповідачка ОСОБА_3 заперечила проти задоволення позовних вимог. Визнаючи факт спільного проживання позивачки з її батьком ОСОБА_6 , відповідачка зазначила, що 11/25 частин будинку по АДРЕСА_5 належали її батьку на підставі договору дарування, а тому є його особистою власністю. Інша частина будинку за вказаною адресою 14/25, належить її матері ОСОБА_7 , яка раніше перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , однак шлюб був розірваний. Між батьками існувала домовленість, що будинок буде належати дочкам, а тому ОСОБА_3 спадкує частину будинку після смерті батька і її сестра на вказану частину будинку не претендує. Зазначає, що встановлення факту спільного проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу не породжує у позивачки права на отримання частки майна, яке було особистою власністю ОСОБА_6 , і не є підставою для спадкування за законом у першу чергу. Також відсутні підстави для надання позивачці права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги, оскільки батько, враховуючи вік, був у нормальному фізичному стані, не потребував сторонньої допомоги, не мав тяжких хвороб чи каліцтв, не був у безпорадному стані та обслуговував себе самостійно, отримував пенсію і не перебував на матеріальному забезпеченні позивачки. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, суду пояснила, що з 2004 року стала проживати з ОСОБА_6 . В 2006 році перейшли в половину будинку по АДРЕСА_4 , після того, як провели газ та воду. З 03.01.2006 ОСОБА_6 зареєстрував її у будинку. Пропонував укласти шлюб, однак вона відмовлялася, так як була особою з інвалідністю. Весь час спільного проживання вели разом господарство, мали спільний бюджет. ОСОБА_6 працював, потім вийшов на пенсію, вона також отримувала пенсію, крім того, отримувала гроші за надання послуг громадянам. Спільно приймали рішення щодо витрат, облаштування житла, піклувалися та підтримували один одного. Дочки ОСОБА_6 його відвідували за весь час лише кілька разів. В лютому 2023 року ОСОБА_6 раптово відчув себе погано. Звернулися до ОСОБА_3 . ОСОБА_6 забрали у лікарню, де він і помер.

Представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник заперечили проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду належним чином повідомлена, заяв про відкладення судового розгляду не надавала, правом подати відзив на позовну заяву не скористалася.

Судом досліджені наступні докази та встановлені такі фактичні обставини.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що знав ОСОБА_6 з 2000 року, з ОСОБА_1 познайомився пізніше, коли підключав воду у господарстві ОСОБА_6 ОСОБА_1 на той час вже проживала з ОСОБА_6 . ОСОБА_6 повідомляв, що розлучився з першою дружиною і вона проживала в іншій половині будинку. В 2015 році дружина свідка знаходилася у лікарні і в одній палаті з нею також проходила лікування ОСОБА_1 . ОСОБА_6 постійно її відвідував, приносив ліки, піклувався про неї. Після цього свідок неодноразово був у гостях у ОСОБА_6 , було видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживають як сім`я.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що з ОСОБА_1 познайомилася з 2005 року. Пізніше приходила в гості та бачила там ОСОБА_6 . Свідок сприймала ОСОБА_6 та ОСОБА_1 як сім`ю. Після того, як ОСОБА_6 та ОСОБА_1 переїхали на АДРЕСА_5 , стали бачитися тільки у місті. Свідок неодноразово бачила ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на ринку, коли вони спільно придбавали продукти. ОСОБА_6 не мав особливих проблем зі здоров`ям, був активним.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що знав ОСОБА_6 з середини 80-х років. З ОСОБА_1 познайомився десь з 2006 року, бо бачив її у ОСОБА_6 , до якого часто приїжджав. Може підтвердити, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 жили як одна сім`я, вели спільний бюджет. На здоров`я ОСОБА_6 не скаржився, його смерть була досить несподіваною.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є його двоюрідними сестрами, крім того, він проживає з ними по сусідству протягом 37 років. Часто бачив ОСОБА_6 , хоча в гості до нього не ходив, однак на вулиці спілкувалися, часто зустрічалися в магазині, куди ОСОБА_6 приходив купляти продукти. ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_6 тривалий час. Бачив її, коли вона придбавала продукти в магазині, а також бачив, коли очікувала транспорт на зупинці.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що працюють разом з ОСОБА_3 10.02.2023 вона поїхала на виклик, як потім дізналася, до ОСОБА_6 . Їх зустріла ОСОБА_3 . На той час саме вимкнули світло. У ОСОБА_6 була задишка. На її питання відповідала ОСОБА_1 , хоча ОСОБА_6 міг розповісти самостійно, був при свідомості. ОСОБА_1 говорила, що живе з ним 15 років. Свідок вважала, що це дружина ОСОБА_6 . Так як були деякі відхилення, за результатами обстеження ОСОБА_6 було запропоновано госпіталізацію, на що той погодився, вийшов до автомобіля. Його супроводжувала ОСОБА_3 . Через деякий час свідок дізналася від ОСОБА_3 , що ОСОБА_6 помер, що її здивувало, оскільки його стан на момент госпіталізації не був тяжким чи загрозливим. Вже потім свідку стало відомо, що ОСОБА_6 не був у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 .

Відповідно до договору дарування житлового будинку від 19.07.2004, посвідченого державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори 19.07.2004, зареєстрованого в реєстрі № 2-1126, ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_6 11/25 частин житлового будинку з побутовими спорудами, розташованого по АДРЕСА_6 .

05.08.2004 на підставі зазначеного договору зареєстроване право приватної власності ОСОБА_6 на 11/25 частин будинку, розташованого по АДРЕСА_6 .

Згідно до договору № 159 від 28.12.2005 для реєстрації в житловому приміщенні в будинку, який належить громадянину, ОСОБА_6 надав дозвіл на постійну реєстрацію ОСОБА_1 в житловому будинку АДРЕСА_6 .

Відповідно до запису в будинковій книзі в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 зареєстрована в зазначеному будинку з 03.01.2006.

Як вбачається з довідки квартального уповноваженого виконавчого комітету Охтирської міської ради № 58 від 09.03.2023, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає з 03.01.2006 разом з ОСОБА_6 , проживає по даний час.

З документів про отримання грошових переказів вбачається, що ОСОБА_1 отримувала грошові кошти у розмірі 200 дол. США 28.08.2006, 132 дол. США 29.11.2007.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 23.02.2023 Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 73706722 від 24.08.2023, після смерті ОСОБА_6 01.03.2023 Першою охтирською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 31/2023 (номер у спадковому реєстрі 70330536). Інформація про наявні заповіти відсутня.

01.03.2023 до Першої охтирської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_6 .

26.07.2023 ОСОБА_1 звернулася до Першої охтирської державної нотаріальної контори з заявою про включення до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_6 , на яку 04.08.2023 нотаріусом Першої охтирської державної нотаріальної контори надана відповідь № 538/01-16, згідно якої нотаріусом запропоновано надати документи, що підтверджують факт родинних відносин.

Згідно з приписами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Так, позивачка порушує питання про встановлення факту проживання її однією сім`єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу з метою визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з положеннями частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Стороною відповідача визнаються ті обставини, що з 2006 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 проживали в господарстві ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки.

Ці обставини також підтвердили свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 .

Суду не надані докази перебування ОСОБА_6 чи ОСОБА_1 в період з 2006 року по день смерті ОСОБА_6 в іншому зареєстрованому шлюбі

Отже, виходячи з приписів ст. 82 ЦПК України, оскільки суд не має сумніву в достовірності цих обставин та в добровільності їх визнання, факт спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_1 як чоловіка та жінки без шлюбу є доведеним.

Разом з тим, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно, набуте під час спільного проживання.

В той же час, позивачкою не порушується питання про визнання права власності на майно в зв`язку з його набуттям в період спільного проживання.

Натомість, позивачка порушує питання про визнання права власності в порядку спадкування.

Слід зазначити, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 Цивільного кодексу України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 Цивільного кодексу України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223 Цивільного кодексу України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 Цивільного кодексу України).

Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ст. 1259 Цивільного кодексу України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 Цивільного кодексу України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 Цивільного кодексу України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 Цивільного кодексу України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 Цивільного кодексу України).

Таким чином, як вбачається з встановлених судом на підставі належних та допустимих доказів фактичних обставин, позивачка ОСОБА_1 фактично проживала з ОСОБА_6 на час його смерті однією сім`єю з 2006 року, тобто більше п`яти років. Отже, вона є спадкоємцем за законом четвертої черги.

Також, після смерті ОСОБА_6 відповідачка ОСОБА_3 , яка є дочкою останнього, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька як спадкоємець за законом першої черги.

Оскільки спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину, спадкоємець за законом четвертої черги не отримує право на спадкування.

Суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що ОСОБА_6 через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані і позивачка протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала йому іншу допомогу.

Таким чином, у ОСОБА_1 не виникає права на отримання спадщини на житловий будинок після смерті ОСОБА_6 як спадкоємця четвертої черги, оскільки спадщину прийняла спадкоємиця першої черги.

Також судом не встановлено існування підстав, визначених приписами ст. 1259 Цивільного кодексу України для надання ОСОБА_1 права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу ст.79 цього кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А в порядку ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, оскільки позивачкою не доведені обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки позивачці відмовлено в задоволенні позовних вимог, згідно приписів ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідачки судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 77-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 03 листопада 2023 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області В.М. Ільченко