Справа № 296/6576/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2023 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Рожкова О.С., ознайомившись з матеріалами клопотання ОСОБА_1 про поновлення провадження у справі №296/6576/13 ц,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із клопотанням про поновлення провадження у цивільній справі № 296/6576/13-ц та скасування ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2013 року про затвердження мирової угоди у цивільній справі № 296/6576/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 21,5/400 частин квартири АДРЕСА_1 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власність 43/100 частин квартири, набутої під час фактичного припинення шлюбних відносин.

1.2. В обґрунтування клопотання посилається на те, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 11.12.2013 затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у справі №296/6576/13-ц 2/296/2516/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 21,5/400 частин квартири та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власність 43/100 частин квартири, набутої під час фактичного припинення шлюбних відносин, згідно якої: ОСОБА_2 відмовляється від вимог по зустрічному позору та дарує 43/100 частин квартири АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності, їх спільному сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час ОСОБА_2 не уклала договір дарування квартири АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності та не подарувала їх спільному сину ОСОБА_3 . ОСОБА_3 проживає в росії з 2013 року не був в Україні і не планує бути, доручення на укладення договору дарування нікому не надав, а тому мирова угода не може бути виконана незалежно від волі сторін, тому заявник звернувся до суду з даним клопотанням.

1.2. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2023, справа № 296/6576/13-ц передана судді Рожковій О.С.

ІІ. НОРМИ ЗАКОНОДАВСТВА УКРАЇНИ

3.1. Згідно статті 207 Цивільного процесуального кодексу України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

2.2. Відповідно до частини 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

2.3. Згідно з нормами пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

2.4. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 Цивільного кодексу України).

2.5. Статтею 525 Цивільного кодекс України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

2.6. Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодекс України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

2.7. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

2.8. Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

2.9. Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

2.10. Відповідно до статті 254 Цивільного процесуального кодексу України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується зі стадії, на якій його було зупинено.

ІІІ. ВИСНОВОК СУДУ

3.1. У пункті 38 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2, зазначено, що відповідно статті 406 ЦПК України, якщо мета звернення до суду, зазначена заявником, не пов`язана із захистом його прав та інтересів, суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження або залишає заяву без розгляду у випадку, коли провадження було відкрито.

3.2. Суд відмовляє також у відкритті провадження, якщо воно не було закінчене ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження у справі, оскільки ця обставина не виключає можливості пред`явлення нового позову (заяви) і це має бути зазначено в ухвалі суду про відкриття провадження у новій справі.

3.3. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-274цс15, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

3.4. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 , справа№ 6-951 цс 16).

3.5. Відповідно правової позиції, наведеної в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 усправі №910/12230/16, за своєю правовою природою мирова угода є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спір, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах, вона, як правило виконується добровільно. В іншому випадку мирова угода, затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання. У разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов`язків за цією угодою: якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», то вона є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах; якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у Законі України «Про виконавче провадження», то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом, і як виконавчий документ повинна містити у своїй резолютивній частині не лише вказівку про затвердження мирової угоди, а й інші передбачені законодавством ознаки та відомості, зокрема, щодо умов, розміру і строків виконання зобов`язань сторін тощо. За недодержання відповідних вимог ухвала про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню державною виконавчою службою.

3.6. Системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

3.7. Як вбачається зі змісту поданої заяви між сторонами виник спір щодо невиконання відповідачем мирової угоди, затвердженої ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 11.12.2013. Однак, ОСОБА_1 з позовом про спонукання до виконання мирової угоди не звертався, натомість подав клопотання про поновлення закритого провадження у справі №296/6576/13-ц, що суперечить вимогам Цивільного процесуального кодексу України.

3.8. Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає судовому розгляду, у зв`язку з чим у відкритті провадження у цій справі слід відмовити.

Керуючись статтями 2,4,19, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити у відкритті провадження у справі №296/6576/13-ц за клопотанням ОСОБА_1 про поновлення провадження по справі.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. С. Рожкова