РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/10380/23

Провадження № 22-ц/4815/880/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Боймиструк С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_4, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, згідно якої просить суд:

- встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 14 грудня 2006 року до дати зникнення ОСОБА_3 безвісти - 22 травня 2023 року;

- встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є членом сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 22.05.2023 року;

- встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була на повному утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зник безвісти 22.05.2023 року.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2023 року у відкритті провадження у справі відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Суд виходив з того, що з заяви ОСОБА_1 вбачається наявність публічно-правового спору, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.

Вказує, що встановлення фактів необхідне для подальшої реалізації своїх прав, як особи, що є членом сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця. Крім того, такі факти спрямовані на захист прав та обов`язків спільної з ОСОБА_4 доньки. Також дані факти надають можливість офіційного визнання статусу дружини та члена сім`ї зниклого безвісти, у відносинах, які зараз виникають із ІНФОРМАЦІЯ_4. При цьому, лише так можливо реалізувати права передбачені ЗУ "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин".

Зазначає, що за час спільного проживання з ОСОБА_4 без офіційної реєстрації шлюбу було придбано майно, а встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу дозволить реалізувати пов`язані з наведеним майном цивільні права.

Вважає, що з поданої заяви не вбачаються будь-якого спору з ІНФОРМАЦІЯ_4 пов`язаного з доведенням наявності підстав для підтвердження певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати, зокрема, одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця.

Звертає увагу, що у ОСОБА_4 крім неї, малолітньої доньки та матері похилого віку немає нікого, хто б цікавився його місцем перебування або здійснював його розшук. Мати та донька чоловіка в силу свого віку не можуть повною мірою вживати необхідних на те заходів для пошуків та збирання з приводу цього необхідної інформації тощо. Підсумовує, що звертаючись до суду переслідувала мету перебрати ці права та обов`язки на себе.

Стверджує, що питання отримання грошових виплат пов`язаних із наявністю у її чоловіка статусу безвісти зниклого вже вирішено. Мати чоловіка відмовилася від таких коштів на користь малолітньої доньки зниклого безвісти.

Таким чином, наведені обставини мали б з`ясовуватись судом першої інстанції при розгляді справи по суті, тому відмова у відкритті провадження є передчасною.

Враховуючи викладене просить скасувати ухвалу суду та направити для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно сповіщення №01-2/2117 від 25 травня 2023 року, складеного ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5 повідомлена, що її син, солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи військовий обов`язок, зник безвісти 22.05.2023 року.

З свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 09 січня 2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, вбачається, що батьками неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Звертаючись з заявою про встановлення фактів ОСОБА_1 вказувала, що з 14.12.2006 року до 22.05.2023 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була членом його сім`ї, а також перебувала на його утриманні.

Метою встановлення зазначених фактів вказала подальшу реалізацію своїх прав, як особи, що є членом сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця.

Зазначала, що такі факти спрямовані на захист прав та обов`язків спільної дитини, оскільки лише в такий спосіб можливо повністю реалізовувати права дитини.

Крім того встановлення даних фактів надає можливість офіційного визнання статусу дружини та члена сім`ї зниклого безвісти, у відносинах, які виникають із ІНФОРМАЦІЯ_4. При цьому лише так можливо реалізовувати права передбачені ЗУ "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин".

Відповідно до приписів ст. 315 ЦПК України, судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ч.4 ст.6 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин", члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Згідно із частиною 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до частини 6 статті 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 зазначеної постанови від 30 січня 2020 року зазначила про таке: «33. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. 34. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.»

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, Суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно в порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Виходячи зі змісту заяви ОСОБА_1 вимоги пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Суд повинен врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Такі висновки зазначені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2023 року у справі № 214/1309/21 та в постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року за наслідками розгляду справи № 290/289/22.

У справі що переглядається ОСОБА_1 мотивувала звернення до суду з заявою про встановлення фактів, які мають вирішальне значення для отримання в подальшому допомоги та інших пільг, передбачених законодавством України, з огляду на зникнення безвісті ОСОБА_3 .. Тобто, метою звернення до суду з такою заявою є підтвердження за ОСОБА_1 певного соціального-правового статусу для отримання від держави допомоги та інших пільг, що свідчить про те, що така справа не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Схожий підхід застосований 23 травня 2022 року при розгляді справи №539/4118/19 Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду у складі Обєднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19), приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин.

Захищеність інтересів неповнолітньої дитини повною мірою може забезпечуватись її законним представником, що прямо передбачено як ст. 242 ЦК України так і іншими нормативно-правовими актами.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо іншої мети звернення з заявою про встановлення фактів, оскільки вони не були предметом розгляду у суді першої інстанції, оскільки не згадувались заявником. Крім того питання, що виникають стосовно придбаного майна, яке, як вказує ОСОБА_1 , набувалось під час спільного проживання, слід вирішувати із залученням інших заінтересованих осіб, зокрема матері ОСОБА_3 , тобто доводи апеляційної скарги суперечать первинно обраному суб`єктному складу.

Таким чином, виходячи зі змісту поданої заяви та складу учасників, у суду першої інстанції не було підстав для відкриття провадження у справі, а висновки про адміністративну підвідомчість не суперечать матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 13 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.