У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

копія
Справа № 401/1553/23 Провадження № 2/401/969/23

09 листопада 2023 року м.Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд в складі

головуючого судді Мельничика Ю.С.

за участю секретаря судових засідань Рудської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення реєстрації місця проживання,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поновлення реєстрації місця проживання.

Ухвалою суду від 26 червня 2023 року постановлено прийняти позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення реєстрації місця проживання, та проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також призначено судовий розгляд справи на 14 годину 00 хвилин 18 вересня 2023 року.

18 вересня 2023 року позивач, ОСОБА_1 , в призначене судове засідання не з`явився, причини неприбуття не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим поштовим відправлення, яке повернуто до суду з відміткою про вручення судової повістки. Іншої адреси позивачем не зазначалося. Заяви про розгляд справи за її відсутності позивач не подавав.

Представник позивача, адвокат Гармаш А.В., в судове засіданні також не прибув, подав заяву про відкладення судового засідання для підготовки до справи.

Через першу неявку позивача в судове засідання, суд відклав розгляд справи на 09.11.2023.

В призначене судове засідання на 10 годину 20 хвилин 09 листопада 2023 року позивач ОСОБА_1 повторно не з`явився, явку представника не забезпечив, причини неприбуття суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим поштовим відправлення, яке повернуто до суду з відміткою про повернення за закінченням строку зберігання. Заяви про розгляд справи за його відсутності позивач до суду не подавав.

Відповідач в судові засідання не прибув також.

Судом встановлено, що будь-яких доказів поважності неявок у судові засідання позивачем суду не надано, тому суд вважає, що причини неявки позивача є не поважними.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" (Alimentaria Sanders S.A. проти Іспанії).

Отже, у дотриманні стандартів доступу до суду, передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції, важливе значення має добросовісна поведінка позивача та його представника.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Аналогічна норма міститься й у статті 2 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 5 статті 43 ЦПК України, учасники справи, зокрема, зобов`язані: з`являтися в судове засідання за викликом суду.

Частинами 3 та 4 статті 128 ЦПК України передбачено, що судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі, з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 223 ЦПК України.

Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що в разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Наведена норма кореспондується із закріпленим у пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України правилом, за яким суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню справи.

Згідно із частиною 1 статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд відзначає, що в розумінні ЦПК України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Тому, як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді справи.

За матеріалами справи судом встановлено, що в судові засідання, призначені на 18 вересня 2023 року та 09 листопада 2023 року позивач не прибув, причини неприбуття не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання позивач був повідомлений належним чином, про що свідчить матеріали справи.

Водночас, суд звертає увагу на те, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення кожного із зазначених засідань, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

При цьому суд зауважує, що в судові засідання позивач не з`явився, не зазначивши жодних причин неявки.

Крім того, в матеріалах справи відсутні заяви (клопотання) позивача про розгляд справи за його відсутності.

Слід також звернути увагу на те, що загальнообов`язкові процесуальні правила статті 223 ЦПК України є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенство права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Правила цієї статті встановлюють умови та підстави, які спрямовані на те, щоб учасники судового процесу й, зокрема, суд не могли свавільно обмежити право особи на судовий розгляд справи по суті заявлених вимог через ухвалення будь-якого виду судового рішення, що припинить провадження у справі. Водночас правила цієї статті прописують наслідки та умови, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил (процесу) судового провадження.

Частина п`ята статті 223 ЦПК України сконструйована таким чином, що дає суду можливість не розглядати позовну заяву особи і повернути її без розгляду її автору, що має вигляд застосування до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідної форми відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду. Логіка цих норм така, що якщо позивач два і більше разів не з`явився в судове засідання на судові виклики, не повідомив причин неявки й не висловив свою позицію щодо можливості розгляду справи без його участі, не постав перед судом і не переконав його у тому, що відповідач щодо нього чинив протиправно чи незаконно, то тоді такими діями він фактично сигналізує про свою нехіть до спору.

Законодавче формулювання частини п`ятої статті 223 ЦПК України "… якщо його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору" означає, що суд може розглянути позов по суті, однак не зобов`язаний цього робити. Це законодавче формулювання змістовно викладено у вигляді умови, яка в кожному конкретному випадку (правовій ситуації, казусові) повинна оцінюватися окремо в межах відповідних спірних правовідносин, які диктують її застосування.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі N 9901/949/18, від 27 травня 2020 року у справі N 9901/11/19, які суд враховує в силу імперативної норми частини 4 статті 263 ЦПК України.

Варто також зазначити, що Європейський суд з прав людини, практика якого в силу вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою до застосування, у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що "право на суд" та "право на доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (пункт 59 рішення Де Жуфр де ла Прадель проти Франції, пункт 28 рішення Станєв проти Болгарії). Тобто, реалізація права на суд однією зі сторін спору має відбуватись таким чином, щоб не порушувати права іншої сторони".

Системний аналіз наведеного вище дає підстави дійти висновку, що позивач, будучи ініціатором судового розгляду справи, в першу чергу має активно, використовувати власні процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. При цьому, визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи.

З огляду на викладене, беручи до уваги наведені обставини про належне та своєчасне повідомлення судом позивача про призначення судового засідання на 18 вересня 2023 року та 09 листопада 2023 року повторне після відкладення розгляду справи неприбуття його в судове засідання без повідомлення поважних причин неявки, неподання заяв про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для залишення позову без розгляду.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги те, що позивач, який був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, повторно не з`явився у судові засідання, заяви (клопотання) про розгляд справи за його відсутності не подав, суд доходить висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту третього частини першої статті 257 ЦПК України.

При цьому, суд роз`яснює позивачеві, що він не позбавлений права повторного звернення до суду з зазначеним позовом з огляду на положення частини 2 статті 257 ЦПК України.

З огляду на викладене та керуючись ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення реєстрації місця проживання, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик

Згідно з оригіналом