Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 936/1103/22

Провадження № 2/936/12/2023

26.01.2023 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі

головуючого - судді Павлюк С.С.

з участю секретаря с/з Бігарій М.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Воловець у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 18.02.2006 між мим та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу народилося троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 19.05.2006 року), дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 19.02.2008 року) та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 16.11.2010 року). Згодом, через непорозуміння та різні погляди на шлюб та сім`ю, шлюб між мною та відповідачкою було розірвано 06.10.2014 року. 12.07.2016 між мною та відповідачкою шлюб зареєстровано повторно у Воловецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, про що зроблено актовий запис за №12, підставою якого є свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 12.07.2016. Однак, сімейне життя з відповідачкою не склалося, між нами постійно виникали сварки та непорозуміння щодо сімейного життя. Відповідачка більше п`яти років виїхала за кордон, їх спільні діти проживають разом з позивачем та знаходяться на повному його вихованні та утриманні. Старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом з дитинства та потребує постійного стороннього догляду. Позивач просить шлюб з відповідачкою розірвати.

В судове засідання позивач не з`явився, в канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що просить справу розглянути у його відсутності.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, свого відношення до позову не направила, причини її неявки суду невідомі, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином у передбаченому законом порядку, відомості про час та місце проведення судових засідань були опубліковані на офіційному сайті «Судова Влада» у автоматичному режимі. Про причини неявки суд не повідомила. Заява про розгляд справи за її відсутності не надходила, відзив на позовну заяву не подавала.

Тому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечив.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.07.2016 у Воловецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, про що зроблено актовий запис за №12 (серії І-ФМ №140113 від 12.07.2016).

Від даного шлюбу народилося троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 19.05.2006), дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 19.02.2008) та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 16.11.2010).

У позивача з відповідачкою подружні відносини не склалися, шлюбні відносини між ними припинено, шлюб існує формально.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст.140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України.

Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, примирюватись сторони не бажають, таким чином, подальше спільне життя сторін не можливе, тому тому шлюб позивача з відповідачкою слід розірвати, неповнолітніх дітей залишити на вихованні батькові.

Вимоги про відшкодування судових витрат позивачем не заявлено.

Керуючись ст.ст.12, 81, 263-265, 280, 352 Цивільно-процесуального кодексу України, статтями 110, 112 Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 12.07.2016 у Воловецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, про що зроблено актовий запис за №12.

Неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - залишити на вихованні позивача по спараві ОСОБА_1 .

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі..

Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленихЦивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Павлюк С.С.