Справа № 700/692/23
Провадження № 2/700/219/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Лисянка цивільну справу №700/962/23 провадження №2/700/219/23 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Хижинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Хижинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання права на земельну частку (пай).

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що з 1989 року по 2000 рік був членом КСП ім.Куйбишева. Згідно довідки Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області середній розмір паю становить 3.5 га. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Він, як член господарства, мав право на земельну частку (пай), адже заяви про вихід із членів колективного господарства не подавав і рахувався членом КСП. Однак, КСП ім.Куйбишева не внесло його до списку пайовиків, чим порушило його право. Ніхто не може позбавити цього права інакше як за рішенням суду. Під час оформлення державного акта на право колективної власності на землю КСП ім.Куйбишева він був членом КСГП та працював у ньому, однак помилково не був включений до списку членів КСГП, які мали право на земельну частку (пай). З урахуванням вищенаведеного, змушений звернутися до суду з даним позовом та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку частку (пай) у розмірі 3,50 умовних кадастрових гектарів на рахунок земель колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім.Куйбишева розташованого на території Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області.

Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягає у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, на підготовчому судовому засіданні пояснив, що проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області у судове засідання не з`явилася та не повідомила про причини неявки, хоча повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 1989 року по 1994 рік працював у КСП ім.Куйбишева, що підтверджується трудовою книжкою від 26.07.1973 року та архівною довідкою трудового архіву Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області від 12.06.2023 року №163.

З державного акту на право колективної власності на землю серії ЧР №10-10 від 20.12.1995 року, вбачається, що 20.12.1995 року КСП ім. Куйбишева передано у колективну власність 2305.0 га землі в межах згідно з планом для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Лисянської районної ради народних депутатів від 20.12.1995 року №89.

Середній розмір земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва по Хижинській сільській раді становить 3.50 га.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Згідно із частиною 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту даних норм випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов:

- перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства;

- отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю;

- включення особи до списку, доданого до цього акта.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до «Практики розгляду судами земельних спорів» від 01.09.2003 року, узагальненої Судовою Палатою у цивільних справах Верховного Суду України, суд вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), повинен з`ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта.

Таке право виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством (товариством, кооперативом) державного акта на право колективної власності на землю. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. Якщо трудові відносини осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались в ньому на час приватизації землі.

З трудової книжки від 26.07.1973 року вбачається, що ОСОБА_1 , 1956 року народження був прийнятий в члени КСП ім. Куйбишева в с.Хижинці і на роботу трактористом 29.03.1989 року та звільнений з роботи в КСП ім. Куйбишева 03.10.1994 року.

З архівної довідки трудового архіву Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області від 12.06.2023 року №163 вбачається, що у документах архівного фонду колгоспу ім.Куйбишева КСГП ім. Куйбишева, у книгах обліку заробітної плати за 1989-1994 роки є дані про відпрацьовані людино-дні ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач підтвердив, що у жовтні 1994 року він звільнився з роботи в КСП Ім.Куйбишева та був прийнятий на роботу в Лисянську районну лікарню, пізніше працював на будівництві в м.Київ, тобто до роботи в КСП с.Хижинці Лисянського району Черкаської області більше не повертався.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач в добровільному порядку залишив колектив КСП ім.Куйбишева, після звільнення з роботи 03.10.1994 р. ніякої участі в його роботі не брав, перейшов на інше підприємство, відповідно відсутні підстави вважати його членом колективу КСП ім.Куйбишева після 03.10.1994р.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, розпаювання земель КСП ім. Куйбишева, в якому працював позивач та був його членом, відбулося в 1995 році, 20.12.1995 року КСП ім.Куйбишева с.Хижинці Лисянського району було видано державний акт на право колективної власної на землю.

Позивач же з членів КСП ім.Куйбишева був звільнений 05.10.1994, тобто до видачі державного акта на право колективної власності на землю, що не дає йому права у відповідності до Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» на отримання земельного паю.

Твердження позивача про те, що під час оформлення державного акта на право колективної власності на землю КСП ім..Куйбишева він був членом КСГП та працював у ньому, однак помилково не був включений до списку членів КСГП, які мали право на земельну частку (пай), не підтверджені жодними доказами.

Враховуючи те, що під час проведення розпаювання земельних часток членів КСП ім. Куйбишева, отримання 20.12.1995 року КСП ім.Куйбишева державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.Куйбишева позивач не працював в КСП ім.Куйбишева і на час розпаювання земель КСП ім.Куйбишева в 1995 році він не був членом даного колективу, тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 16, 319, 392 ЦК України, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» ст.ст.4,5,12,13, 19, 81, 82, 141, 200,206, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Хижинської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання права на земельну частку (пай) відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.10.2023 року.

Суддя Н. В. Бесараб