ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року

м.Черкаси

Справа № 712/9661/22
Провадження № 22-ц/821/561/23
категорія: 308020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,

учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

в с т а н о в и в :

15 листопада 2022 року позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернувся до суду із вищевказаним позовом.

Позов мотивований тим, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 та № 1480 від 31.10.2007 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ».

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

Згідно відповіді Управління з питань державної реєстрації ЧМР № 3466-01-10 від 03.03.2022, за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 03.03.2022 зареєстровані ОСОБА_1 з 23.09.1992, ОСОБА_2 з 23.09.1992, ОСОБА_3 з 23.09.1992.

Договір про надання житлово-комунальних послуг з відповідачами не укладався, однак його відсутність сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Вказує, що відповідачі своєчасно та в повному обсязі з січня 2013 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2022 складає 65 785,87 грн.

Фактично, споживаючи вказані вище послуги, відповідачі не надсилали позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, їх кількості та якості надання, що свідчить про надання позивачем житлово-комунальних послуг належним чином.

Відповідно до п. п. 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договором, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачам на суму боргу нараховано інфляційні збитки у розмірі 19 252,55 грн та 3 % річних у розмірі 5 142,47 грн.

На підставі наведеного, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за спожиту теплову енергію на загальну суму 90 180,89 грн, яка складається з заборгованості за послуги у сумі 65 785,87 грн, інфляційну складову боргу у сумі 19 252,55 грн, та 3% річних у сумі 5 142,47 грн та витрати на сплату судового збору у сумі 2 481,00 грн.

В позові позивач стверджував, що інших позовів до відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав не подано.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 65 785 грн 87 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір у сумі 603,29 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір у сумі 603,29 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір у сумі 603,29 грн.

У решті позовних вимог ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води підтверджено наданими позивачем доказами.

Судом встановлено, що відповідачами не оплачувалися надані ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, внаслідок чого у них утворилась заборгованість станом на 01 вересня 2022 року у розмірі 65 758,87 грн та дійшов висновку про стягнення з відповідачів заборгованості на користь позивача.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів заборгованості по інфляційним збиткам та 3 % річних, суд першої інстанції виходив із того, що на даний час діє в Україні воєнний стан, тому відповідачі звільняються від обов`язку сплати як інфляційних збитків, так і 3 % річних за ст. 625 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ПАТ «Черкаське хімволокно» в особа відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», посилаючись на те, що оскаржуване рішення незаконне, необґрунтоване, не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, прийняте без повного та всебічного розгляду справи, не в повній мірі досліджені всі існуючі та важливі для вирішення спору докази та обставини справи, просило суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2023 року та ухвалити нове, яким солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 65 785,87 грн, а також інфляційну складову боргу за період з 01.01.2013 по 31.01.2022 в сумі 19 252,55 грн та 3% річних за період з 01.01.2023 по 31.01.2022 в сумі 5 142,47 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, не дослідивши письмові матеріали справи, помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачів інфляційних нарахувань та 3 % річних, оскільки розрахунок інфляційних та 3 % річних по о/р НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , позивачем були здійснені за період з січня 2013 року по січень 2022 року, включно, тобто в період до введення воєнного стану в Україні.

Вказує, що суд неправильно вирішив спір, погіршивши становище позивача і порушивши його законні права.

Судом не вірно було трактовано постанову КМУ № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», згідно якої визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до його припинення чи скасування забороняється стягнення інфляційних нарахувань та 3 % річних, утворених за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, та в зв`язку з цим відмовлено позивачу в задоволення даних вимог.

Посилаючись на висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13, у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 у справі № 176/456/17, від 28.07.2021 у справі № 554/7740/17, стверджує, що позивач на законних підставах просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожиту теплову енергію, інфляційні нарахування та 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з січня 2013 року по січень 2022 року, включно.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 № 374 та рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 та № 1480 від 31.10.2007, надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 .

Згідно листа Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 03.03.2022 № 3466-01-01 за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_1 з 23.09.1992, ОСОБА_2 з 23.09.1992, ОСОБА_3 з 23.09.1992.

Зі змісту листа-розрахунку по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що відповідачі з січня 2013 року в повному обсязі не здійснювали плату за отримані послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на 01.09.2022 року складає 65 785 грн 87 коп.

Крім того, відповідачам на суму боргу, відповідно до ст. 625 ЦК, нараховані інфляційні втрати в сумі 19 252 грн 55 грн. та 3 % річних, що становить 5 142 грн 47 коп.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Фактично заочне рішення суду скаржником позивачем у справі оскаржується в частині відмови в задоволенні позову про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України, тому в іншій частині заочне рішення не підлягає апеляційному перегляду.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Згідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі ліцензії № 374 від 30 листопада 2012 року, забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкасах.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною, особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_1 здійснюється позивачем.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

Згідно листа Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 03.03.2022 № 3466-01-01 за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані з 23.09.1992: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, відповідачі, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що надає «Черкаська ТЕЦ».

Звертаючись із вказаним позовом, ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» зазначив, що сторони у справі письмового договору про надання послуг з централізованого опалення не укладали, проте позивач послуги з теплопостачання до будинку АДРЕСА_1 надавав, а відповідачі не виконували належним чином зобов`язання зі сплати наданих позивачем послуг, тому Підприємством нараховано заборгованість, яка за період з січня 2013 року по 01 вересня 2022 року складає 65 785,87 грн.

Позивачем вказана сума заборгованості у спосіб визначений цивільним процесуальним законодавством, в апеляційному порядку не оскаржується, тому заочне рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядається.

За правилами ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього ж Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів заборгованості по інфляційним збиткам та 3 % річних, суд виходив із того, що на даний час діє в Україні воєнний стан, відповідачі звільняються від обов`язку сплати як інфляційних збитків так і 3 % річних за ст. 625 ЦК України, проте такі висновки суду є помилковими.

Так, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введенню воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено та діє і на даний час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 передбачено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Із матеріалі справи вбачається, що позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість по інфляційним збиткам та 3 % річних за ст. 625 ЦК України за період з січня 2013 року по січень 2022 року, а постанова Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 застосовується з 24.02.2022, та не охоплює період вказаний в позовній заяві.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці),у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Як вбачається із наданого розрахунку інфляційних втрат по о/р 61678083 за адресою : АДРЕСА_2 за період з січня 2013 року по січень 2022 року їх сума становить 19 252,55 грн, яка підлягає до стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку 3 % річних по о/р НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 за період з січня 2013 року по січень 2022 року їх сума становить 5 142,47 грн, яка також підлягає стягненню.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд приходить до висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних втрат за період з січня 2013 року по січень 2022 року в розмірі 19 252,55 грн, та 3 % річних за цей же період в розмірі 5 142,47 грн, що становить загальну суму 24 395,02 грн.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні інфляційних втрат та 3 % річних, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат у розмірі 19 252,55 грн та 3% річних у розмірі 5 142,47 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга ПАТ «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» задоволена, а тому з відповідачів слід стягнути судовий збір в розмірі по 207 грн з кожного за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» задовольнити.

Заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2023 року в частині відмови у стягненні з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованості по інфляційним збиткам та 3 % річних скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості по інфляційним збиткам та 3 % річних задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» інфляційні втрати у розмірі 19 252,55 грн та 3% річних у розмірі 5 142,47 грн.

В іншій частині заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 лютого 2023 року не переглядалось.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір у сумі 207,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір у сумі 207,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» судовий збір у сумі 207,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 09 травня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді В. Г. Бородійчук

Л. В. Нерушак