621/3105/23
РІШЕННЯ
іменем України
07 листопада 2023 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
судді Бібіка О.В.
з участю: секретаря Сосницької К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом,
11.08.2023 до суду звернулася ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області з позовною заявою, в якій просить: встановити факт родинних відносин між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як відносини рідних батька та сина; визнати після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: житловий будинок, загальною площею 106,0 кв. м, житловою площею 73,3 кв. м, житлових кімнат - 5; гараж - літня кухня - сарай (літера Б), вбиральня (літера В), огорожа (№ 1), ворота (№ 2), свердловина (№ 3).
В обґрунтування позовної заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 . Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують реєстрацію права власності спадкодавця на спірне майно. Крім того, у написанні прізвища міститься описка.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15.08.2023 відкрито провадження у справі.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.09.2023 закрито підготовче провадження.
Представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала зазначені вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила задовольнити позовну заяву у повному обсязі.
Представник відповідача Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника територіальної громади.
У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 13.10.2022 Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 12)
Згідно довідки Комунального підприємства «Зміївське бюро технічної інвентаризації», реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 не проводилась (а.с. 17)
З довідки старости Геніївського старостинського округу № 05-14/3/22 від 24.05.2023 вбачається, що адреса будинку в АДРЕСА_1 присвоєна згідно по господарського обліку Геніївського старостинського округу Слобожанської селищної ради. 12.11.1995 прийнято рішення виконавчого комітету Геніївської сільської ради народних депутатів Зміївського району Харківської області №4 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність», площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 . Згідно розділу II «Житловий будинок» облікова картка об`єкта погосподарського обліку: номер 01- 1918 1, за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено рік побудови -1982, матеріал стін - цегла, матеріал покрівлі - шифер, загальна площа - 98,5 кв.м., житлова площа - 89,4 кв.м., кількість житлових кімнат - 5 (а.с. 18)
Відповідно до відомостей технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що виготовлений станом на 08.05.2023, житловий будинок, загальною площею 106,0 кв.м., житловою площею 73,3 кв.м., житлових кімнат - 5, рік спорудження/реконструкції 1997; має господарські будівлі та споруди гараж - літня кухня - сарай (літера Б), вбиральня (літера В), огорожа (№1), ворота (№2), свердловина (№3) (а.с. 20-36)
Згідно висновку про вартість майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 , ринкова вартість об`єкту оцінки, а саме житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , становить 222 885 грн. (а.с. 33)
Приватним нотаріусом Кожушною Л.М. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують реєстрацію права власності спадкодавця на майно, а саме - на будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15)
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно і: спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняЕ спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
До 1992 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 № 56).
Зазначеним нормативним актом передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державна реєстрація права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Станом на 1992 рік діяло законодавство, яке регулювало виникнення права власності, зокрема, Цивільний кодекс УРСР 1963 року, Закон України «Про власність», Закон України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 за № 112/5, Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31.01.1966, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP та інші.
Зі змісту зазначених нормативних актів вбачається, що виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56), передбачалась обов`язкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), у тому числі, й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Отже, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Відповідно до пункту 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_3 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , належним чином оформив право власності на побудований ним у 1997 році житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , хоча й не встиг за життя отримати відповідне свідоцтво про право власності.
Таким чином вважаю, ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті спадкодавця, свого батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , має законне право на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_2 , що видане 21.01.1982 року Палацом новонароджених м. Харків, складеного російською мовою, зазначене прізвище позивача та його батька як " ОСОБА_6 " (а.с. 13)
З паспорта громадянина України вбачається, що прізвище позивача зазначено як " ОСОБА_7 " (а.с. 9)
Таким чином, різниця у написанні прізвищ у документах є наслідком довільного перекладу прізвищ з російської мови.
Отримати свідоцтво про право на спадщину, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, позивач не має можливості через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Аналіз норм чинного законодавства України дозволяє дійти висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За таких обставин, є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову шляхом встановлення факту проживання позивача зі спадкоємцем на момент відкриття спадщини та про визнання за позивачем права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 у порядку спадкування за правом представлення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 223, 247, 258-259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд,
Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , як батька та сина.
Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, житловий будинок, загальною площею 106,0 кв.м, житловою площею 73,3 кв.м, житлових кімнат - 5, гараж - літня кухня - сарай (літера Б), вбиральня (літера В), огорожа (№1), ворота (№2), свердловина (№3), після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 07.11.2023.

Суддя: