Справа № 167/422/23
Номер провадження 2/167/146/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю:

секретаря судового засідання Панас О. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей.

Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у подружжя народилось четверо дітей: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти проживають разом з позивачем. Згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2018 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Вказує, що на теперішній час у зв`язку з тим, що діти потребують більших витрат визначений судом розмір аліментів є недостатнім для їх повноцінного утримання, незважаючи на те, що позивач також працює. Крім того, зазначає, що відповідач ОСОБА_4 покращив матеріальний стан - отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Інших дітей відповідач немає, аліментів більше нікому не сплачує.

За наведених обставин просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2018 року з твердої грошової суми на частку від заробітку(доходу) відповідача. Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Відізвати з виконання виконавчий лист на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2018 року та стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 1800 грн.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 24 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено 24 травня 2023 року о 10 год 00 хв.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 13 червня 2023 року витребувано у військової частини НОМЕР_1 інформацію щодо перебування ОСОБА_4 на службі у військовій частині на даний час.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 19 липня 2023 року за клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 11 год 00 хв 30 серпня 2023 року.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 30 серпня 2023 року за клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 13 год 00 хв 02 жовтня 2023 року.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено.

15 травня 2023 року представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву в якому зазначає, що вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необгрунтованими. Вказує, що твердження позивача про те, що діти проживають з нею не відповідають дійсності, оскільки відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04 січня 2023 року № 19 син ОСОБА_6 проживає з відповідачем, про що було домовлено з позивачем після розірвання шлюбу. Зауважує, що відповідач не відмовляється від матеріального забезпечення дітей та активної участі у їх житті, а навпаки робить все можливе та в подальшому буде приймати активну участь у матеріальному, моральному, психологічному, інтелектуальному розвитку спільних дітей з позивачем. Вказує, що на даний час відповідач повністю опікується інтересами і потребами сина ОСОБА_6 , займається вихованням та слідкує за розвитком та здоров`ям. На підставі викладеного, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю, відмовити також у стягненні витрат на правничу допомогу в сумі 1800 грн та стягнути на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 1500 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній та просила задовольнити. Суду пояснила, що більше 2 років батько з дітьми не спілкується за винятком сина ОСОБА_6 . Вказала, що, на її думку, з метою звільнення з військової служби, відповідач просив її погодитись зареєструвати сина за його місцем проживання. Ствердила, що близько двох місяців син ОСОБА_6 проживає за адресою відповідача з бабусею, однак вона продовжує нести витрати по його утриманню також. Зазначила, що син фактично перебуває на забезпеченні ОСОБА_12 навчально-реабілітаційного центру. Повідомила, що щодо інших дітей відповідач інтересу не проявляє, навіть не вітає з днем народження. Наголосила, що не завжди вистачає на утримання дітей її мінімальної заробітної плати і коштів від виконавчої служби в сумі 5600 для забезпечення усіх потреб дітей. Повідомила, що відповідач придбав сину ОСОБА_6 велосипед та телефон, який потім і забрав.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав з підстав наведених у відзиві. Суду зазначив, що син сторін ОСОБА_6 проживає з матір`ю відповідача, яка і бере участь в його утриманні. На думку відповідача, розмір аліментів визначений рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2018 року є достатнім і не потребує збільшення. Вказав, що йому не відомо чи відповідач цікавиться життям інших дітей і чи бере якусь участь в їхньому утриманні. Інших осіб на утриманні відповідача немає. Зазначив, що рішення суду про припинення стягнення аліментів з відповідача на утримання сина ОСОБА_6 в зв`язку з проживанням останнього з батьком немає і з такими вимогами відповідач в суд не звертався.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить такого висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 12 червня 2018 року розірваний.

Під час шлюбу у подружжя народилось четверо дітей: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2018 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2018 року і до досягнення дітьми повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Позивач ОСОБА_1 працює в Гуманітарному відділі Рожищенської міської ради КЗЗСО «Рожищенський ліцей № 2» на посаді прибиральниці. Загальна сума доходу за період з 01 жовтня 2022 року по 31 березня 2023 року становить 41557,39 грн, що підтверджується довідкою про доходи від 18 квітня 2023 року № 48.

З довідки про доходи від 06 лютого 2023 року № 54 встановлено, що відповідач ОСОБА_4 проходить службу у військовій частині А (номер) на посаді механіка-водія. Загальна сума доходу за період з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року за винятком аліментів становить 1030480,17 грн.

Згідно копії довідки про доходи від 30 серпня 2023 року № 424 відповідач ОСОБА_4 проходить службу у військовій частині А (номер). Загальна сума доходу за період з 01 січня 2023 року по 31 липня 2023 року за винятком аліментів становить 222038,87 грн.

Неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з відповідачем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04 січня 2023 року № 19, копією витягу з реєстру територіальної громади № 2022/001116144 від 11 листопада 2022 року.

Відповідно до акта обстеження умов проживання від 01 лютого 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 після розлучення батьків малолітній ОСОБА_10 залишився проживати з батьком.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дітей - із твердої грошової суми (1000 грн) на частку від доходу батька - 1/5 від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач як підставу збільшення розміру аліментів визначила, як збільшення матеріальних потреб дітей і відповідно збільшення витрат для забезпечення їх повноцінного утримання та покращення матеріального стану платника аліментів (відповідач на даний час є військовослужбовцем, отримує стабільний дохід).

Відтак, покращення матеріального стану відповідача в порівнянні з часом призначення аліментів на утримання їхніх дітей підтверджено належними та допустимими доказами.

Суд погоджується із доводами позивача, що визначений судовим рішенням розмір аліментів на рівні 1000 гривень на даний час не може повною мірою забезпечити усіх потреб дітей, зважаючи, що з моменту ухвалення судового рішення по даний час пройшло 5 років і відповідно змінилася цінова політика в державі в сторону подорожчання цін на одяг, взуття, продукти харчування, канцелярські вироби, медицину тощо, що в свою чергу свідчить про погіршення майнового стану позивача, відповідно погіршення її можливості забезпечити належне утримання дітей.

Крім того, з моменту присудження аліментів діти сторін підросли і в силу свого віку природно потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що призводить до порушення їхніх прав на належне матеріальне забезпечення (зокрема, дочка ОСОБА_5 стала студенткою коледжу і витрати по оплаті за гуртожиток самостійно сплачує позивач).

Водночас відповідач є працездатною особою, будь-які відомості щодо наявності у нього захворювань у суду відсутні, інші особи на його утриманні не перебувають, отримує систематичний дохід у формі грошового забезпечення - заробітної плати.

Суд звертає увагу, що розмір аліментів 1000 грн, який присуджений до сплати ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є меншою сумою за гарантований мінімум (прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: із 1 січня 2023 року - 2 833 грн (50% - 1416 грн 50 коп).

Разом з цим, суд ураховує, що син ОСОБА_6 близько двох місяців проживає з бабусею і відповідачем було придбано для нього велосипед і телефон, оскільки такий факт визнається сторонами.

Ураховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що необхідно змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача та виходячи з найкращих інтересів дітей, справедливих й розумних критеріїв належного розміру аліментів, матеріального становища сторін, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частки зі всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Вимога позивача про відізвання з виконання виконавчого листа на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2018 року не грунтується на вимогах закону, а тому до задоволення не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

У зв`язку з тим, що позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір в сумі 1073,60 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Крім цього, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач ОСОБА_1 надала суду: договір про надання правової допомоги № 15-23 від 21 квітня 2023 року; акт виконаних робіт від 21 квітня 2023 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 01 від 21 квітня 2023 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю № 436 від 21 січня 2010 року.

Заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу відповідачем не подана.

З урахуванням складності справи та обсягом виконаної адвокатом роботи, ураховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1800 грн підтверджені належними доказами, є співмірними з обсягом фактично виконаних адвокатом робіт, а саме з складанням позовної заяви, а тому вказана вимога підлягає задоволенню.

Таким чином, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 1800 грн витрат на правничу допомогу.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн не підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення присуджених аліментів, встановлений в судовому рішенні Рожищенського районного суду Волинської області від 02 березня 2018 року та стягувати з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 03 листопада 2023 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса робочого місця: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Представник відповідача: ОСОБА_3 , адреса робочого місця: АДРЕСА_4.

Головуючий суддя І. Т. Гармай