КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-вк/824/20/2023
Справа 824/142/22
У Х В А Л А

Іменем України

08 травня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд в складі головуючого судді Кашперської Т.Ц. при секретарі Мороз Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву адвоката Муляра Євгенія Григоровича, діючого в інтересах MG Klimatechnik GmbH (Німеччина), про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 19 липня 2022 року у справі №256/2021 за позовом MG Klimatechnik GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

02 листопада 2022 року MG Klimatechnik GmbH (Німеччина) звернувся до суду з заявою про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (в подальшому - МКАС при ТПП України) від 19 липня 2022 року у справі № 256/2021 про стягнення грошових коштів із Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна).

Заяву обґрунтовував тим, що 19 липня 2022 року МКАС при ТПП України прийняв рішення у справі № 256/2021, відповідно до якого частково задовольнив первісні позовні вимоги MG Klimatechnik GmbH (Німеччина) до ДП «НАЕК «Енергоатом» і яким стягнуто з відповідача на користь позивача 595000 євро основного боргу, 15764,38 євро - 3 % річних, 18027,65 євро на відшкодування витрат із сплати арбітражного збору та 3500 євро - відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 996292,03 євро в зв`язку з неналежним виконанням умов контракту від 01 липня 2019 року № 53-129-01-19-01907 Зазначене рішення МКАС при ТПП України від 19 липня 2022 року є остаточним та набуває законної сили з дати його винесення, що додатково підтверджується довідкою МКАС при ТПП України від 17 серпня 2022 року № 1252/14-7.

Станом на момент подання цієї заяви відповідач добровільно не виконав рішення арбітражного суду, що змушує позивача ініціювати виконання рішення в примусовому порядку.

На підставі вищевикладеного просив визнати і надати дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України від 19 липня 2022 року в справі № 256/2021 за позовом MG Klimatechnik GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) про стягнення заборгованості за контрактом від 01 липня 2019 року № 53-129-01-19-01907, видати виконавчий лист про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь компанії MG Klimatechnik GmbH 959000 євро основного боргу, 15764,38 євро - 3 % річних, 18027,65 євро на відшкодування витрат із сплати арбітражного збору та 3500 євро відшкодування витрат на правову допомогу, всього 996292,03 євро, стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь MG Klimatechnik GmbH судовий збір в сумі 1240,50 грн. та витрати на оплату правової допомоги в Київському апеляційному суді в сумі 500 євро.

Від відповідача ДП «НАЕК «Енергоатом» надійшли заперечення проти заяви MG Klimatechnik GmbH, в яких заявник посилався на те, що станом на дату направлення цих заперечень існують об`єктивні підстави, які унеможливлюють виконання рішення МКАС при ТПП України від 19 липня 2022 року у справі № 256/2021.

Зокрема, в порушення ч. 2 ст. 476 ЦПК України в заяві про визнання та надання дозволу на виконання рішення не зазначено імені учасників арбітражного розгляду (його представника, який забезпечував представництво у наведеній справі), його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження.

Наголошував, що в укладеному між сторонами Контракті в розділі 9 міститься арбітражне застереження, проте розділом 9 Контракту не обумовлено застережень про можливість передання на розгляд МКАС спорів щодо виконання договорів про публічні закупівлі. Відтак, передання на розгляд до МКАС при ТПП України спору щодо виконання контракту про публічні закупівлі суперечить ч. 2 ст. 22 ГПК України.

Зазначив, що строк дії всіх умов, зафіксованих в Контракті - 31 серпня 2021 року, за виключенням домовленостей щодо оплати та гарантійних зобов`язань. Відтак, для арбітражного застереження як структурного невід`ємного елементу Контракту сторони не передбачили виключень - арбітражна угода діяла до 31 серпня 2021 року. Рішення прийняте 19 липня 2022 року - більш ніж 9 місяців з моменту, коли арбітражна угода сторін закінчила свою дію. Домовленість сторін про розгляд МКАС при ТПП України спорів, що випливають з Контракту, не діяла з 01 вересня 2021 року, тобто протягом розгляду справи під час прийняття рішення.

Вказував, що визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України, оскільки загрожує безпеці та економіці України, фактично буде надано дозвіл на стягнення коштів у розмірі 996292,03 євро з підприємства, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави України, та матиме наслідком неналежне забезпечення оплати заробітної плати працівникам, можливості доведення підприємства до банкрутства, впливу на належне забезпечення безпечної експлуатації та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безперебійного електропостачання суб`єктів господарювання та населення, зокрема в зимовий період, а також постійної готовності України до швидких ефективних дій у разі виникнення аварій на підприємствах атомної енергетики.

Вважав, що витрати на правову допомогу в розмірі 500 євро не можуть вважатися неминучими, оскільки позивачем не доведено відсутність можливості здійснювати представництво інтересів своєї компанії в порядку самопредставництва, тому позивач зловживає своїм правом на стягнення додаткових витрат у даній справі з відповідача. Розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання відповідача, не відповідає складності справи, обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт не є співмірним ані з ціною позову, ані з розміром стягнутих коштів, оскільки всі обставини справи є встановленими, а заперечення представником стягувача готувалися з урахуванням вже встановлених обставин, що не потребувало значних зусиль. Крім того, стягнення правової допомоги в умовах воєнного стану та при розумінні, що відповідач є підприємством державного сектору економіки та в умовах війни виробляє більшість від загального обсягу всієї електроенергії в державі, є безпідставними та необґрунтованими. Всі рішення по суті спору розглядались МКАС при ТПП України, в тому числі задоволено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 євро, наразі вирішуються суто процесуальні питання щодо наявності підстав для надання дозволу на виконання рішення комерційного арбітражу і ця справа не є складною апріорі.

На підставі вищевикладеного просив встановити, що заява не відповідає вимогам ст. 476 ЦПК України, відмовити повністю в задоволенні заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення, зокрема і вимоги щодо покладення на відповідача судових витрат.

Заявник MG Klimatechnik GmbH в особі представника Муляра Є.Г. направив коментарі на заперечення, в яких виклав особисті спростування відповідача на подану заяву.

17 березня 2023 року до суду надійшло клопотання ДП «НАЕК «Енергоатом» про зупинення провадження в справі, обґрунтоване тим, що відповідачем в порядку розділу VІІ ЦПК України подана заява про скасування рішення МКАС при ТПП України від 19 липня 2022 року в справі № 256/2021, ухвалою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 824/140/22 відмовлено у задоволенні вказаної заяви. Не погоджуючись із вказаним рішенням, ДП «НАЕК «Енергоатом» подав апеляційну скаргу, відтак ухвала Київського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 824/140/22 не набрала законної сили, і таким чином в провадженні компетентного суду є заява про скасування рішення МКАС при ТПП України від 19 липня 2022 року в справі № 256/2021, а ухвала суду щодо вирішення вказаної заяви, яка набрала законної сили, відсутня. Наведені обставини свідчать, що рішення МКАС при ТПП України від 19 липня 2022 року в справі № 256/2021 буде переглядатися уповноваженим судом в апеляційному порядку, а відтак існують передумови, що його визнання та надання дозволу на виконання до остаточного розгляду та вирішення справи № 824/140/22 є передчасними та можуть призвести до негативних невідворотних наслідків для ДП НАЕК «Енергоатом». На підставі вищевикладеного просив зупинити провадження в справі № 824/142/22 щодо розгляду заяви MG Klimatechnik GmbH про визнання і надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України від 19 липня 2022 року в справі № 256/2021 до набрання законної сили ухвалою суду в справі № 824/140/22, якою буде вирішена заява ДП НАЕК «Енергоатом» про скасування цього рішення.

Заявником MG Klimatechnik GmbH подано заперечення на клопотання ДП «НАЕК «Енергоатом» про зупинення провадження в справі, посилаючись на те, що інформація про відкриття апеляційного провадження в справі № 824/140/22 відсутня на сайті судової влади України, що процесуальні дії ДП НАЕК «Енергоатом» щодо подання клопотань про зупинення проваджень в схожих правовідносинах не є поодинокими та можуть розцінюватись як свідоме створення штучних перешкод для реалізації права позивача на судовий захист та навмисне затягування розгляду справ. Крім того, зупинення провадження відповідно до ч. 7 ст. 477 ЦПК України є правом, а не обов`язком суду, та є недоцільним, а відповідно до ч. 1 ст. 477 ЦПК України заява про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається протягом двох місяців з дня її надходження до суду.

Вирішуючи клопотання ДП НАЕК «Енергоатом» про зупинення провадження в справі, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 477 ЦПК України суд може зупинити провадження у справі за заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо в провадженні компетентного суду є заява про скасування цього рішення, - до набрання законної сили ухвалою суду, якою вирішена така заява.

Відповідно до частини другої статті 482 ЦПК України суд може зупинити провадження у справі за заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо в провадженні суду є заява про скасування цього рішення, - до набрання законної сили ухвалою суду, якою вирішена така заява.

Разом з тим положення частини сьомої статті 477, частини другої статті 482 ЦПК України, які регулюють порядок зупинення провадження у справі про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, повинні застосовуватися одночасно з положенням пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, згідно з яким суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених в законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Суд не може послатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року, постановленою ним як судом першої інстанції, у справі № 824/140/22, заяву ДП «НАЕК «Енергоатом» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 19 липня 2021 року у справі № 256/2021 залишено без задоволення.

З відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень станом на 08 травня 2023 року не вбачалося наявності відкритих апеляційних проваджень за апеляційною скаргою ДП «НАЕК «Енергоатом» на вказану ухвалу.

Крім того, виходячи зі змісту ухвали Київського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 824/140/22 (посилання https://reyestr.court.gov.ua/Review/108283486), апеляційний суд враховує, що докази та обставини у провадженні про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу (стаття 478 ЦПК України) та про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу (стаття 459 ЦПК України) є тотожними, то не можна стверджувати про наявність об`єктивної неможливості розгляду справи про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Також апеляційний суд враховує, що провадження в даній справі № 824/142/22 відкрито ще 18 січня 2023 року, і зупинення провадження в справі призведе до невиправданого затягування строку розгляду справи, який відповідно до ч. 1 ст. 477 ЦПК України становить два місяці протягом двох місяців з дня її надходження до суду.

З огляду на викладене суд вважає за необхідне залишити клопотання ДП «НАЕК «Енергоатом» про зупинення провадження у справі без задоволення, оскільки таке зупинення суперечитиме принципу ефективності судового процесу, враховуючи, що зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом розгляду в цій справі.

В судовому засіданні представник MG Klimatechnik GmbH підтримав заяву і просив її задовольнити.

Представник ДП «НАЕК «Енергоатом» заперечував проти задоволення заяви.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В Україні не можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах щодо стягнення заборгованості з підприємства оборонно-промислового комплексу на користь юридичної особи держави-агресора та/або держави-окупанта або юридичної особи з іноземними інвестиціями чи іноземного підприємства держави-агресора та/або держави-окупанта.

Частиною 1 ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що визнання та виконання рішень, визначених у ст. 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону Україну «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 482 ЦПК України надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому цією главою, з особливостями, передбаченими цією статтею.

Частиною 1 ст. 475 ЦПК України визначено, що питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.

Згідно з ч. 3 ст. 475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Судом встановлено, що 01 липня 2019 року компанія MG Klimatechnik GmbH та ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі директора Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» уклали Контракт, за умовами якого постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у Контракті, поставити запасні частини до засувок клинових (Spare parts to the wedge-shaped slide valve) виробництва KSB SE & Co. KGaA (Німеччина) для потреб ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у Контракті, прийняти і оплатити продукцію.

Згідно п. 10.1 Контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 серпня 2021 року, а в частині оплати за поставлену продукцію - до повного розрахунку.

Згідно п. 9.2 - 9.4 Контракту усі неврегульовані за договором спори передаються заінтересованою стороною на розгляд МКАС при ТПП України у відповідності до Регламенту даного суду, з дотриманням претензійного порядку врегулювання спору. Право, що підлягає застосуванню - матеріальне право України, мова діловодства та арбітражного судочинства - українська, рішення арбітражного суду є остаточним та обов`язковим для виконання сторонами Контракту (а. с. 57 - 90).

Оскільки Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» не сплатило вартість поставленого товару, MG Klimatechnik GmbH звернулося до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовною заявою.

Рішенням МКАС при ТПП України від 19 липня 2022 року частково задоволено первісний позов та вирішено стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь MG Klimatechnik GmbH 959000 євро основного боргу, 15764,38 євро - 3 % річних, 18027,65 євро на відшкодування витрат із сплати арбітражного збору, 3500 євро - відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 996 292,03 євро. У задоволенні позовних вимог за первісним позовом в сумі 78,83 євро та в задоволенні зустрічного позову відмовлено (а. с. 21 - 55).

Рішення прийнято у складі арбітрів Нагнибіда В.І. (голова), арбітрів Перепелинської О.С., Стретович В.М.

Рішення набрало законної чинності з дати його винесення 19 липня 2022 року, є остаточним і підлягає негайному виконанню.

Також з рішення вбачається, що в розгляді справи арбітражним судом брали участь представники обох сторін.

Встановлено, що вказане рішення оскаржено і ухвалою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року заява ДП «НАЕК «Енергоатом» про скасування даного рішення залишена без задоволення. В добровільному порядку боржником рішення не виконано.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Статтею 478 ЦПК України та ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача.

Із заперечень боржника не надано будь-яких обґрунтувань та доказів, які б стали підставою для відмови у задоволенні заяви MG Klimatechnik GmbH відповідно до вимог вищезазначених норм.

Оцінюючи доводи відповідача в цій частині, апеляційний суд виходить із наступного.

Так, у запереченні відповідач посилається на те, що оскільки позивачем не вказано імені представника, який брав участь у вирішенні справи МКАС при ТПП України, то подана заява повинна б була бути залишена без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 476 ЦПК України у заяві про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу мають бути зазначені імена (найменування) учасників арбітражного розгляду (їх представників), їх місце проживання (перебування) чи місцезнаходження.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в справі № 256/2021 є ДП «НАЕК «Енергоатом», тобто юридична особа, і саме дану юридичну особу MG Klimatechnik GmbH зазначило як учасника арбітражного розгляду. Відтак, наведені доводи заперечення є необґрунтованими та відхиляються судом.

Крім того, у запереченні відповідач зазначив, що оскільки спір, розглянутий МКАС при ТПП України, стосується виконання контракту про публічну закупівлю, а відповідно до закону даний спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного арбітражного суду.

Оцінюючи вказані доводи, суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 1 ч 1 ст. 22 ГПК України (в редакції, чинній на дату укладення Контракту від 01 липня 2019 року) спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 22 ГПК України спори, передбачені пунктом 3 частини першої статті 20 цього Кодексу, що виникають з договору, можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу лише на підставі арбітражної угоди, укладеної між юридичною особою та всіма її учасниками.

Відтак, Закон України «Про міжнародний комерційний арбітраж» не містить прямої заборони щодо передачі на розгляд міжнародного комерційного арбітражу спорів, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 22 ГПК України цивільно-правові аспекти спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі, можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

Глава 3 розділу ІХ ЦПК України регулює питання щодо визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, а главою 4 вказаного розділу врегульовано порядок здійснення провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів.

Таким чином, спір, що виник при виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб, не може бути предметом розгляду третейського суду на території України, але може бути віднесений сторонами до компетенції міжнародного арбітражного суду.

У пункті 9.2 розділу ІХ контракту є застереження, за яким усі не врегульовані за контрактом спори передаються заінтересованою стороною на розгляд до МКАС при ТПП України відповідно до Регламенту даного суду, з дотриманням претензійного порядку врегулювання спору.

Частина друга статті 22 ГПК України не містить заборони на укладання такого застереження.

При розмежуванні цивільно-правових (приватно-правових) та публічно-правових аспектів спорів визначальним є характер правовідносин між сторонами, якими в першому випадку є рівноправність сторін договору та їх статусу у таких відносинах, а в іншому - наявність в однієї із сторін договору публічних управлінських функцій.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Ці особливості випливають з мети Закону, якою є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно із Законом України «Про публічні закупівлі» публічно-правовими є відносини з державного регулювання, контролю у сфері закупівель та громадського контролю, визначення загальних умов здійснення закупівель, їх видів, порядку проведення закупівель та процедур торгів, переговорних процедур, звітності про результати проведення закупівлі тощо.

Отже, на відміну від спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої статті 22 ГПК України, які мають публічно-правові аспекти і які підлягають розгляду лише в порядку господарського судочинства, цивільно-правові аспекти таких спорів можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

Застосований законодавцем термін «цивільно-правові аспекти спорів» за своїм смисловим значенням та переслідуваною законодавцем метою по суті є різновидом саме цивільно-правового спору, який у розглядуваному випадку виник на стадії виконання стороною договірного обов`язку зі сплати коштів за надані послуги.

Правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання врегульовано главою 51 розділу 1 книги п`ятої ЦК України.

За правовою природою спір, який переданий учасниками в цій справі на вирішення МКАС при ТПП України, є саме цивільно-правовим спором, оскільки стосується виконання укладеного цивільно-правового договору, а не виконання договору про закупівлі в розумінні Закону України «Про публічні закупівлі».

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 08 грудня 2022 року в справі № 824/45/22 (провадження № 61-8732ав22).

З огляду на зазначене суд відхиляє доводи відповідача про те, що передання на розгляд до МКАС при ТПП України спору щодо виконання Контракту про публічні закупівлі суперечить положенням ч. 2 ст. 22 ГПК України, ст. 478 ЦПК України.

Аргументи відповідача у запереченні про те, що МКАС при ТПП України розглянув справу за відсутності компетенції та дійсного волевиявлення сторін на такий розгляд, тому що 31 серпня 2021 року сплив строк дії укладеного між сторонами контракту, є необґрунтованими та відхиляються судом, з огляду на те, що закінчення строку дії контракту не впливає на дійсність, чинність та виконуваність включеної до нього арбітражної угоди у вигляді арбітражного застереження.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду в постановах від 03 березня 2020 року у справі № 920/241/19 та від 16 лютого 2023 року в справі № 824/9/22, в яких Верховний Суд дійшов висновку про те, що «арбітражна угода має позитивний і негативний ефект: вона зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який належить до обсягу арбітражної угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такого роду арбітражної угоди. Нью-Йоркська конвенція закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод, формальної і матеріально-правової (частина перша статті II Нью-Йоркської конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав. Принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ. Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитися від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу. Необхідно враховувати, що принцип автономності арбітражної угоди від основного договору полягає у тому, що арбітражна угода та основний договір розглядаються як дві окремі угоди, тому недійсність договору не може бути підставою для автоматичної недійсності арбітражної угоди. За змістом Конвенції кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди)».

В постанові від 26 січня 2023 року в справі № 824/68/22 Верховний Суд також зазначив, що закінчення строку дії укладеного між сторонами контракту не впливає на дійсність, чинність та виконуваність включеної до нього арбітражної угоди у вигляді арбітражного застереження.

Крім того, суд враховує, що протягом усього часу розгляду справи № 256/2021 ДП «НАЕК «Енергоатом» не заперечувало наявність у МКАС при ТПП України відповідної компетенції, а навпаки, відстоюючи свою правову позицію по суті спору, подавало процесуальні документи (заяву про призначення арбітра, зустрічну позовну заяву, відзив на первісний позов тощо), чим фактично визнало чинність арбітражного застереження.

Доводи відповідача в запереченні про те, що виконання рішення МКАС при ТПП України від 19 липня 2022 року у справі № 256/2021 порушить публічний порядок України, оскільки з державного підприємства, яке має стратегічне значення для економіки і національної безпеки держави, будуть стягнуті значні грошові кошти, що негативно вплине як на забезпечення надійності та ефективності роботи атомних електростанцій, так і на енергетичну галузь у цілому, є неспроможними з огляду на таке.

Публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи, у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, забезпечення територіальної цілісності тощо. Застереження про порушення публічного порядку як підстава для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу є механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє суспільні відносини від негативних впливів на них. Тобто правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч фундаментальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок. У той же час необґрунтована відмова у наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду є свого роду блокуванням такого рішення і може, у разі свавільного застосування, мати характер штучного нормативного бар`єру, який з точки зору міжнародного права є недопустимим. Це блокування не тільки не відповідатиме цілям міжнародного арбітражу, а й буде порушувати законні права, які це арбітражне рішення може фактично надавати стягувачу.

Частиною першою статті 47 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що право, що застосовується до договору згідно з положеннями цього розділу, охоплює дійсність договору, тлумачення договору, права та обов`язки сторін, виконання договору, наслідки невиконання або неналежного виконання договору, припинення договору, наслідки недійсності договору, відступлення права вимоги та переведення боргу згідно з договором.

Відповідно до частини другої статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», частини другої статті 78 Закону України «Про виконавче провадження» в Україні не можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах щодо стягнення заборгованості з підприємства оборонно-промислового комплексу, внесеного до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, на користь юридичної особи держави-агресора та/або держави-окупанта або юридичної особи з іноземними інвестиціями чи іноземного підприємства держави-агресора та/або держави-окупанта.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

З огляду на зазначене рішенням МКАС при ТПП України від 19 липня 2022 року було вирішено питання про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь MG Klimatechnik GmbH (Німеччина) грошових коштів у зв`язку з невиконанням умов контракту, підписаного та погодженого сторонами, який є чинним та не визнавався недійсним у судовому порядку, а отже, є обов`язковим для сторін.

Рішення міжнародного комерційного арбітражу не створює для боржника обов`язку сплатити за щось протизаконне чи аморальне, не свідчить про порушення бюджетного законодавства.

Під час розгляду справ про скасування рішень міжнародного комерційного арбітражу, повноваження національного суду є обмеженими (враховуючи, що сторони добровільно довірили вирішення спору арбітражу), оскільки національний суд не може здійснювати перегляд рішення міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.

Обставини, встановлені рішенням МКАС при ТПП України від 19 липня 2022 року, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави Україна, вказане рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та щодо боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, не загрожує її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям

Аналогічні правові висновки щодо відповідності рішення МКАС при ТПП України публічному порядку України викладені в постанові Верховного Суду від 08 грудня 2022 року в справі № 824/45/22 та враховуються судом.

Таким чином, судом було встановлено, що арбітражна угода не визнана недійсною; боржника було належним чином сповіщено про призначення арбітра та про арбітражний розгляд; рішення не суперечить арбітражній угоді; склад міжнародного комерційного арбітражу та арбітражна процедура відповідали угоді між сторонами; рішення вже стало обов`язковим для сторін, не було скасовано та його виконання не зупинено судом.

Судом також не визнано, що відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

Судом не встановлено, що визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

У відповідності до частин 1, 6 ст. 479 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, суд, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Оскільки рішенням міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті та стягувач не звертався з заявою про визначення суми стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, тому суд вказує в ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу.

З огляду на те, що судом не встановлено підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 19 липня 2022 року у справі № 256/2021 за позовом MG Klimatechnik GmbH до ДП «НАЕК «Енергоатом» про стягнення грошових коштів, заява MG Klimatechnik GmbH підлягає задоволенню.

Відповідно, слід видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 19 липня 2022 року у справі № 256/2021 про стягнення з відповідача на користь позивача 996292,03 євро.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна енергетична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь MG Klimatechnik GmbH підлягає стягненню 1240,50 грн. судового збору, сплата якого підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією.

Керуючись ст. 141, 268, 351, 352, 474, 477, 479 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву MG Klimatechnik GmbH задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 19 липня 2022 року у справі № 256/2021 про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) на користь MG Klimatechnik GmbH (Німеччина) 959 000,00 євро основного боргу, 15 764,38 євро - три проценти річних, 18 027,65 євро на відшкодування витрат із сплати арбітражного збору, 3 500 євро - відшкодування витрат на правову допомогу, а всього 996 292,03 євро (дев`ятсот дев`яносто шість тисяч двісті дев`яносто два євро та 03 євроценти).

Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) на користь MG Klimatechnik GmbH (Німеччина) 1240,50 грн. судового збору.

Видати виконавчий лист на MG Klimatechnik GmbH (Німеччина) на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 19 липня 2022 року у справі № 256/2021.

Відомості щодо учасників справи:

MG Klimatechnik GmbH (Німеччина) (Vahrer Strasse 133, 28309 Bremen, Germany, registration number HRB29835 HB;

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна, 01032 м. Київ, вул. Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661).

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 08 травня 2023 року.

Суддя: Кашперська Т.Ц.