Єдиний унікальний номер: 944/5835/22
Провадження № 2/448/208/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
02.11.2023 року м.Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий - суддя Юрій БІЛОУС,
за участю секретаря судового засідання Оксани ТХІР,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська заяву представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Ільків Миколи Миколайовича, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування,
учасники справи:
позивачка Лілія ШАХ - не з`явилась,
її представник-адвокат Микола ІЛЬКІВ не з`явився (клопотання),
сторона відповідача:
представник Тетяна РОМЕНСЬКА,
Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 03.10.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 130 000 (сто тридцять) тисяч 00 коп. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 32 589 (тридцяти двох тисяч п`ятсот вісімдесяти дев`яти) гривень 04 коп., три відсотки річних у розмірі 1 955 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 34 коп., інфляційні втрати в розмірі 7 156 (сім тисяч сто п`ятдесят шість) гривень 43 коп., а всього 41 700 (сорок одна тисяча сімсот) гривень 81 коп. Стягнення у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

06.10.2023 від представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Ільків М.М., на виконання вимог статей 134, 141 ЦПК України надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000грн.

30.10.2023 від представника відповідача - адвоката Роменської Т.А., надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Сторона позивача в судове засідання не з`явилася, однак представник позивачки адвокат Ільків М.М., в заяві про ухвалення додаткового рішення просить суд судове засідання проводити за відсутності сторони позивача, заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу підтримує з підстав, викладених у змісті заяви, просить суд її задоволити.

Представник відповідача адвокат Роменська Т.А. в судовому засіданні просила відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх недоведеністю, а саме: стороною позивача у Договорі №07.10.2022 від 07.10.2022р., про представництво та надання правової (правничої) допомоги не зазначено вартості робіт, вартісних показників годин роботи адвоката та види відповідних робіт по справі. Також, стороною позивача до позовної заяви не додано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, що є необхідною умовою для визначення розміру витрат на правничу допомогу та розподілу судових витрат.

Дослідивши вказану заяву, а також матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Судом встановлено, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 03.10.2023 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 130 000 (сто тридцять) тисяч 00 коп. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 32 589 (тридцяти двох тисяч п`ятсот вісімдесяти дев`яти) гривень 04 коп., три відсотки річних у розмірі 1 955 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 34 коп., інфляційні втрати в розмірі 7 156 (сім тисяч сто п`ятдесят шість) гривень 43 коп., а всього 41 700 (сорок одна тисяча сімсот) гривень 81 коп. Стягнення у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Ухвалено, у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України стороні позивача подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення докази щодо розміру витрат, які вона сплатила у зв`язку з розглядом справи. Згідно п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

У своїй заяві представник позивачки просить стягнути з відповідача в користь своєї довірительки понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. згідно детального опису наданих послуг правничої допомоги: аналіз документів, наданих клієнтом та формування правової позиції щодо захисту порушених прав клієнта; написання позовної заяви про стягнення страхового відшкодування; копіювання та надсилання копій позовної заяви; написання відповіді на відзив (в порядку ст. 179 ЦПК України); написання заяви в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України та клопотання про доручення документів, клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції, клопотання про розгляд справи без участі, а також участь адвоката у 4-х судових засіданнях суду першої інстанції.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України.

Стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної правової норми ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 10 000 грн. по даній справі, представником позивачки адвокатом Ільків М.М., долучено копію Договору про надання правової допомоги №07.10.2022 від 07.10.2022 року, детальний опис наданих послуг ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №07.10.2022 від 07.10.2022 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №19 від 06.10.2023 року.

Правнича допомога надавалися ОСОБА_1 - адвокатом Ільків М.М., що підтверджується долученим до матеріалів справи ордером про надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1170811 від 15.11.2022 року та Свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Ільків М.М. серії ЛВ №001100, яке видане Радою адвокатів Львівської області 07.08.2018 року.

Доводи представника Відповідача, які викладені у відзиві на позов та підтверджені у судовому засіданні, про те, що стороною Позивача документально не підтверджено, що договором про надання правової допомоги охоплюються послуги з надання правничої допомоги у даній справі, адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність у відповідності до закону, суд вважає безпідставними та відхиляє, зважаючи на таке.

В п.1 договору від 07 жовтня 2022 року про надання правової допомоги визначено: предметом такого є надання Клієнту ( ОСОБА_1 ) правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та у строки, обумовлені сторонами.

Суд констатує той факт, що правнича допомога надавалися позивачці ОСОБА_1 , саме адвокатом Ільків М.М., що підтверджується долученим до матеріалів справи ордером про надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1170811 від 15.11.2022 року та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Ільків М.М. серії ЛВ №001100, виданого Радою адвокатів Львівської області 07.08.2018 року.

Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднанню палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта, відтак, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

Участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі етапи представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому паралельно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. З огляду на це такі стадії, як прибуття до суду чи іншої установ та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта.

З урахуванням наведеного час, витрачений адвокатом для прибуття до суду та очікування початку засідання має оплачуватись, а такі витрати сторони відносяться до судових витрат (постанова Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі № 641/7612/16-ц).

Разом з тим, суд звертає увагу сторін, що згідно із п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», «Данілов проти України»).

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19.08.2021 року у справі № 369/9099/18.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 915/1654/19.

Постановою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року визначено, що суд з врахуванням обставин і складності справи зобов`язаний надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатом чого надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально вказати про відсутність підстав для компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідача.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначила, що учасник справи повинен деталізувати опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд частково приймає до уваги твердження представника відповідача адвоката Роменської Т.А. щодо неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката та вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтованості щодо їхньої оплати.

Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).

Ціна позову, визначена позивачем становить 171 700,81 грн., водночас заявлена вартість послуг адвоката становить 10 000,00 грн. та становить близько 6% від ціни позову, що на думку суду, є завищеним розміром.

Послуга «написання відповіді на відзив» з огляду на правовий зміст відповіді на відзив не вимагали від адвоката істотних витрат часу та професійних здібностей, оскільки доводи, викладені у відповіді на відзив є подібними поясненням та доводам, викладеними адвокатом у позовній заяві.

Також, адвокатом заявлено про загальну вартість послуги «представництво в Мостиському районному суді Львівської області (в чотирьох судових засіданнях)» в сумі 2 000 грн. 00 коп., тобто 500 грн. 00 коп. за участь у кожному судовому засіданні.

Однак, суд звертає увагу, що представник позивачки брав участь у кожному із зазначених судових засідань в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. Тривалість кожного судового засідання становила не більше 20 хвилин. Розгляд справи по суті тривав близько 40 хвилин. Тому суд вважає такі витрати адвоката явно завищеними.

Заразом суд зазначає, що такі послуги, як: копіювання та надсилання копій позовної заяви не є професійною правничою допомогою в розумінні норм процесуального права, оскільки такі дії не потребують спеціальних професійних навичок в галузі юриспруденції, а є технічним процесом з належного оформлення матеріалів справи, відповідно, не підлягають відшкодуванню.

Поряд із описаними вище послугами, в детальному описі наданих послуг ОСОБА_1 зазначено: «написання заяви в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України від 07.04.2023 року та клопотання про долучення документів, клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, клопотання про розгляд справи без участі», загальна вартість послуги 2 000 грн. 00 коп.

На думку головуючого, такі види послуг фактично охоплюють діяльність адвоката з формування правової позиції для захисту прав і інтересів Клієнта. На думку суду, розділення такої роботи на декілька видів послуг є недоцільним та надуманим.

При цьому, суд зазначає, що хоч адвокат Ільків М.М., брав участь у судових засіданнях з розгляду цієї справи та звертався до суду із документами від імені позивачки ОСОБА_1 , а відтак, враховуючи умови укладеного договору про надання правової допомоги, позивачка повинна оплатити вартість таких послуг, проте, у п. 4-5 детального опису наданих послуг визначено загальну вартість послуг, які адвокат повинен надати позивачці, та до переліку яких включено участь у судових засіданнях та написання необхідних заяв, клопотань чи інших документів, а тому, беручи до уваги викладене вище, відсутня можливість встановити окрему вартість кожної із таких послуг.

Слід зазначити, що не існує єдиного арифметичного алгоритму для визначення (обчислення) витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд повинен у кожному конкретному випадку, визначати розмір таких витрат та їх розподіляти, наводячи відповідні мотиви прийнятих рішень стосовно цих витрат.

Відтак, суд вважає, що тільки 5000,00 грн., понесених позивачкою, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №19 від 06.10.2023 року, витрат не підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та його необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу, беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст.2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивачки на професійну правничу допомогу до 5000 грн., які можна вважати необхідними і неминучими для позивачки, яка була змушена до залучення адвоката для надання професійної правничої допомоги.

Враховуючи зменшення розміру витрат позивачки на професійну правничу допомогу до 5000 грн., суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 в цій частині слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 134, 141, 270 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Миколи ІЛЬКІВ, - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Дане додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення Мостиського районного суду Львівської області від 03 жовтня 2023 року.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: с.Кожичі, Яворівського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», місцезнаходження: м.Київ, вул. Січових Стрільців, 40, .

Суддя Юрій БІЛОУС