Справа № 201/6643/22
Провадження № 2/201/700/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого - судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

за участю прокурора Нестеренка Д.А.,

за участю представників відповідачів - ОСОБА_1 , адвоката Весніна С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації обласної військової адміністрації до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 (треті особи Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради) про визнання незаконним та скасування рішення про передачу земельної ділянки, скасування держаної реєстрації земельної ділянки, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її витребування з незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2023 керівник Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації обласної військової адміністрації, Державного підприємства «Дніпровське лісове господарство» звернувся з позовом до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її витребування.

Ухвалою судді від 21.10.2022 позовну заяву керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в частині представництва інтересів держави в особі Державного підприємства «Дніпровське лісове господарство» до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її витребування - повернуто позивачеві. Прийнято позовну заяву керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації обласної військової адміністрації до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її витребування - до розгляду і відкрите провадження у цивільній справі, призначено проведення підготовчого засідання (а.с. 117-118 т.1).

Ухвалою суду від 11.05.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотання Дніпровської міської ради про залишення позовної заяви без розгляду, з тих підстав, що судом при відкритті провадження вже вирішена питання про коло учасників, повернуто позивачеві позов в частині представництва інтересів держави в особі Державного підприємства «Дніпровське лісове господарство», а відкрите провадження лише в частині вимог прокурора в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації обласної військової адміністрації до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 (а.с. 158 164 т. 1, а.с. 108 т. 2).

Ухвалою суду від 10.07.2023 за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Весніна С.О. витребувані докази, а саме, витребувано від Дніпровської міської ради завірені довідки та документи, які містять інформацією про актуальний, станом на 21.04.2021 року, генеральний план міста Дніпро, із додаванням відповідного рішення сесії Дніпровської міської ради про його (чи змін до нього) затвердження; проведення відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 2 Порядку проведення експертизи містобудівної документації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 548 - експертизи генерального плану міста Дніпро, який діяв станом на 21.04.2021 року, отримання позитивного висновку за результатами проведення такої експертизи; документи, які містять відомості про те, до якого функціонального призначення території згідно цільового призначення земельних ділянок за діючим на момент відведення (21.04.2021р.) генеральним планом (та змінами до нього) була віднесена територія у районі вулиці Чехова (Соборний район) за місцем розташування земельної ділянки кадастровий номер :03:018:0161 (а.с. 83 84 т. 3).

Витребувані докази надійшли до суду ел.поштою 25.07.2023 і 26.07.2023 через канцелярію суду (а.с. 86 154 т. 3).

Ухвалами суду від 07.09.2023 за клопотанням прокурора залучено до участі у справі у якості третьої особи Державне підприємство «Дніпровське лісове господарство» і за клопотанням Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» здійснено заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державне підприємство «Дніпровське лісове господарство» на його правонаступника Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (а.с. 181 182 т. 3).

Ухвалою суду від 11.10.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, за клопотанням представника Дніпровської міської ради, залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (а.с. 3-4 т. 4).

21.02.2023 прокурор надав заяву про зміну предмету позову (а.с. 49 55 т. 2).

Підготовче засідання у справи закрите 07.11.2023 та справа призначена до розгляду у судовому засіданні (а.с. 10-11 т. 4).

В обґрунтування позовних вимог прокурор (остаточних) посилався на те, що земельна ділянка, площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:018:0161, до її передачі за рішенням Дніпровської міської ради № 284/6 від 21.04.2021 у приватну власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, мала лісогосподарське призначення. Внаслідок передачі відбулась незаконна зміна цільового призначення землі. Дана земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення та розташована в межах 4 кварталу виділи 16, 32 Микільського лісництва ДП «Дніпровське лісове господарство».

Так, у зв`язку з внесенням Законом України № 1423-ІХ від 28.04.2021 змін до Земельного кодексу України, відповідно до п.п. «а» п. 24 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, з дня набрання чинності цим пунктом (27.05.2021) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук).

Згідно зі ст. 122 ЗК України у редакції з 27.05.2021, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

При цьому, ч. 1 ст. 149 ЗК України у редакції з 27.05.2021, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.

Отже, на території Дніпропетровської області повноваження щодо вилучення та розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення здійснюються Дніпропетровською обласною державною адміністрацією обласною військовою адміністрацією.

Вилучення з порушенням земельного законодавства земель лісового фонду, зміна їх цільового призначення та передача у власність, порушує права та інтереси держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації та ДП «Дніпровське лісове господарство» використовувати спірну земельну ділянку.

Функції щодо реалізації державної політики у сфері лісових відносин як складової державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища покладені на Кабінет Міністрів України, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України та Державне агентство лісових ресурсів України.

Згідно зі статутом ДП «Дніпровське лісове господарство», затвердженим наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 81 від 18.01.2022 є спеціалізованим лісогосподарським підприємством, яке уповноважене державою на реалізацію правомочностей щодо володіння та користування спірними об`єктами права державної власності з метою забезпечення у процесі лісокористування збереження життєздатності лісового середовища та його біологічного різноманіття, збереження лісів, що становлять природоохоронну цінність, постійне, невиснажливе лісокористування, раціональне та ефективне використання лісових ресурсів.

Отже, ДП «Дніпровське лісове господарство» є користувачем та володільцем земель лісогосподарського призначення. На запити прокурора ДП «Дніпровське лісове господарство» повідомляло, що будь-які листи від органів місцевого самоврядування щодо погодження землевпорядної документації на спірну земельну ділянку не надходили.

Встановлено, що рішенням Дніпровської міської ради № 357/48 від 25.09.2019 ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_1 .

В подальшому рішенням Дніпровської міської ради № 284/6 від 21.04.2021 «Про передачу земельної ділянки у районі АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передано земельну ділянку площею 0,1000 та, кадастровий номер :03:018:0161 у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_3 .

На підставі рішення Дніпровської міської ради № 284/6 від 21.04.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області 03.06.2021 зареєстровано за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вищевказану земельну ділянку (запис про право власності 42297371).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухома майно, власником земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:018:0161 є ОСОБА_2 .

Зазначена земельна ділянка вибула з державної власності з порушенням вимог земельного та лісового законодавства України, адже відповідно до інформації ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» ВО «Укрдержліспроект» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання Державного агентства лісових ресурсів України № 25 від 17.01.2022, наданої на запит окружної прокуратури, земельна ділянка з кадастровим номером :03:018:0161 знаходиться в межах кв. 4 виділи 16, 32 Микільського лісництва ДП «Дніпровське лісове господарство», площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером :03:018:0161 з межами кв.4 виділу 16, 32 Микільського лісництва ДП «Дніпровське лісове господарство» становить 0,1000 га з загальної площі ділянки 0,1000 га.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 20 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії (зміна цільового призначення земельних ділянок) здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Водночас ч. 8 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених ст. 149 цього Кодексу, частина 9 якої в свою чергу передбачає, що Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, зокрема землі лісів для нелісогосподарських потреб.

Разом з тим, зазначена земельна ділянка, яка перебуває у державній власності та має лісогосподарське призначення, у постійного землекористувача - ДП «Дніпровське лісове господарство» у встановленому порядку (статті 149-151 ЗК України) повноважним органом не вилучалась та зміна її цільового призначення не здійснювалась.

Таким чином, рішенням Дніпровської міської ради № 284/6 від 21.04.2021 «Про передачу земельної ділянки у районі вул. Чехова (Соборний район) у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» є незаконним та підлягає скасуванню.

За статтями 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Відповідно до п. 5 розділу VIII «Прикінцевих положень» Лісового кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово- картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

При вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України.

Згідно з інформацією Державного агентства лісових ресурсів України № 02-33/1770-22 від 29.04.2022 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:018:0161 розташованої в кварталі 4 виділи 16, 32 Микільського лісництва ДП «Дніпровське лісове господарство» погоджень на вилучення не надавалось. Інформація щодо вилучення земельної ділянки зі складу державного лісового фонду до обласного управління лісового та мисливського господарства, ДП «Дніпровське лісове господарство», Держлісагентства не надходила.

Згідно листа Державного агентства лісових ресурсів України № 02-18/1404-22 від 23.02.2022 про присвоєння кадастрового номеру :03:018:0161 земельній ділянці стало відомо з листа Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра. Держлісагентство погоджень щодо вилучення земельної ділянки та зміни її цільового призначення не надавало. Ураховуючи вищевикладене, Держлісагентство не заперечуватиме щодо вжиття Правобережною окружною прокуратурою міста Дніпра заходів представницького характеру із захисту інтересів держави в судовому порядку.

Отже, право користування ДП «Дніпровське лісове господарство» відповідно до п. 5 Прикінцевих положень ЛК України підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 2013 року.

На звернення Дніпропетровської обласної прокуратури щодо доступу до відомостей Державного земельного кадастру, у січні 2023 року уповноваженою особою Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра отримано доступ і встановлено, що до ДЗК внесено відомості про державну реєстрацію земельної ділянки за ОСОБА_2 .

Тому на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України земельна ділянка має бути витребування від набувача, оскільки вибула з володіння власника не з його волі. Кадастровий номер земельної ділянки має бути скасований у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр»

Враховуючи викладене, просив:

визнати незаконним та скасувати рішення Дніпровської міської ради № 284/6 від 21.04.2021 «Про передачу земельної ділянки у районі вул. Чехова (Соборний район) у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»;

усунути перешкоди у здійсненні Дніпропетровською обласною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення, площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:018:0161, яка розташована в районі вул. Чехова м. Дніпро Дніпропетровської області, шляхом витребування її із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації з правом постійного користування Державного підприємства «Дніпровське лісове господарство»;

скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:018:0161 у Державному земельному кадастрі;

стягнути з відповідачів сплачений судовий збір.

Відповідач Дніпровська міська рада, позовні вимоги не визнав.

21.11.2022 представник відповідача ОСОБА_3 (діє на підставі витягу з ЄДР а.с. 166 - 173 т. 1) надав відзив на позовну заяву (а.с. 209 - 218 т. 1), у якому зазначив, що згідно із ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Пункт 12 Перехідних положень ЗК України встановлює, що до розмежувавши земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Відповідно до даних Державного земельного кадастру (довідка статистичної звітності, форма 6-зем) спірна земельна ділянка розподіляється за рахунок земель запасу, не наданих у власність та постійне користування в межах населених пунктів.

Отже, земельна ділянка перебуває на території міста Дніпра.

Позивач не надав належним чином оформлені та завірених в органах землевпорядкування планово-картографічні матеріали кварталу 4 виділу 16, 32 Микільського лісництва. У зв`язку з чим неможливо встановити дійсне розташування земель лісогосподарського призначення зазначеного кварталу, тому доводи прокурора про те, що спірна земельна ділянка входила до кварталу 4 та перебувала у постійному користуванні лісгоспу не підтверджені.

Не є належним доказом фрагмент з публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталів та межами земельних ділянок за даними лісовпорядкування 2014 року з огляду на те, що самостійно отримавши інформацію з Публічної кадастрової карти України, без підтвердження актуальності такої інформації з Державного земельного кадастру, не можна бути впевненим у її достовірності.

Оскаржуваним рішенням Дніпровської міської ради від 21.04.2021 № 284/6 про передачу земельної ділянки ОСОБА_2 затверджено також і проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та умови передачі земельної ділянки, визначені під час його погодження.

Згідно із проектом землеустрою, за даними з Державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) форма власності значиться комунальна, землі запасу; відводиться за рахунок земель не наданих у власність або постійне користування. Земельна ділянка не належить, зокрема, до земель лісогосподарського призначення.

За основним цільовим призначенням спірна земельна ділянка віднесена до категорії «Землі житлової та громадської забудови».

Проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки був погоджений у поряду ст.ст. 118, 186-1 ЗК України всіма уповноваженими органами, передбаченими законом, а тому рішення Дніпровської міської ради щодо передачі земельної ділянки відповідає чинному законодавству України.

Виходячи із вимог статті 83 ЗК України презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпро територіальній громаді міста з визначенням її власником Дніпровської міської ради. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

04.04.2023 представник відповідача Дніпровської міської ради Маньковський В.Л. надав відзив на заяву про зміну предмету позову (а.с. 60-66 т. 2), у якому наполягав на власній позиціях, просив відмовити у задоволенні позову.

Прокурор 23.11.2022 надав відповідь на відзив (а.с. 17 27 т. 2), у якому не погодився із доводами ДМР про відсутність доказів дійсного розташування спірної земельної ділянки та належності до земель лісогосподарського призначення, перебування у постійному користуванні ДП «Дніпровське лісове господарство». Вважав, що факт користування ДП «Дніпровське лісове господарство» земельною ділянкою випливає з п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України, що підтвердив Верховний Суд у постанові 23.10.2019 по справі № 488/402/16-ц. Те, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:018:0161 знаходиться в межах кв. 4 виділи 16,32 Микільського лісництва ДП «Дніпровський лісгосп» підтверджено листом ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» № 25 від 17.01.2022, схематичним зображенням спірної земельної ділянки у збільшеному вигляді (а.с. 123 127 т. 1), листом ДП «Дніпровського лісового господарства» №01-05/258 від 15.07.2022, з яким згідно таксаційного опису від 2014 року на зазначеній ділянці розташовані лісові культури віком 54 років та крутий схил (а.с. 98 т. 1).

З урахуванням вимог ст. 48 ЛК у 2014 році ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» на замовлення ДП «Дніпровське лісове господарство» проведено обстеження та складено матеріали лісовпорядкування земель лісового фонду, які перебувають в постійному користування вказаного лісового господарства. В подальшому проект матеріалів лісовпорядкування направлено на адресу Міністерства екології та природних ресурсів України, яким погоджено проект організації та розвитку лісового господарства для державних підприємств Дніпропетровського обласного управління лісового та мисливського господарства (лист № 5/1-8/15119-15 від 14.12.2015).

15.02.2016 Дніпропетровське обласне управління лісового та мисливського господарства відповідно до положень п. 4.30 Положення про обласне управління лісового та мисливського господарства своїм наказом № 8 «Про затвердження матеріалів лісовпорядкування» затвердило вказані матеріали лісовпорядкування.

Зважаючи на те, що інвентаризація земельних ділянок лісогосподарського призначення проводиться в рамках базового лісовпорядкування у відповідності до статті 47 Лісового кодексу України з періодичністю один раз на 10 років, вищевказані матеріали лісовпорядкування на теперішній час є чинними.

06.12.2019 наказом Дніпропетровського обласного управління лісового та мисливського господарства №58 на виконання ст. 48 Лісового кодексу України, відповідно до погоджених Міністерством енергетики та захисту довкілля України №5/4-15/11733-19 від 29.10.2019 матеріалів лісовпорядкування, затверджено Проект організації та розвитку лісового господарства ДП «Дніпровське лісове господарство» (додається).

Таким чином, внесено зміни до вищевказаних матеріалів лісовпорядкування, як передбачено ст. 48 ЛК України (щорічне оновлення даних здійснюється лише у випадках наявності змін у лісовпорядкуванні, що відбулися протягом звітного (поточного) року).

Отже, матеріали лісовпорядкування ДП «Дніпровське лісове господарство» 2014 року зі змінами та доповненнями 2019 року, є чинною лісовпорядкувальною документацією вказаного лісового господарства.

Матеріали базового лісовпорядкування ДП «Дніпровське лісове господарство» виготовлено з урахуванням даних держземагенства щодо фактичного користування земельними ділянками на території м. Дніпропетровська вказаним лісовим господарством відповідно до даних Державної статистичної звітності з кількісного обліку земель форми 6-зем «Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності» - чинної на момент виготовлення лісовпорядної документації.

Оскаржуваним рішенням Дніпровської міської ради передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку зі зміною цільового призначення у порушення вимог ст. 20 ЗК України, що є підставою для визнання недійсним цього рішення (ст. 21 ЗК України).

Відповідно до статей 56, 57 ЗК України землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність.

В основу проекту землеустрою покладено дані довідки Державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем). Проте відповідно до наказу Державної служби статистики від 19.08.2015 № 190 «Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Державного комітету статистики України від 05 листопада 1998 року № 377 «Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, ба-зем, 66-зем, 2-зем)», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.12.1998 за № 788/3228 (зі змінами), з 01 січня 2016 року скасовано форму державної статистичної звітності № 6-зем. Тому довідка форми 6-зем та відображені в ній дані не можуть бути належними та допустимими доказами.

Крім того, прокурора вказав на актуальну правову позицію, сформовану Верховним Судом у справі № 183/1617/16 у постанові від 14.11.2018, де є посилання на висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що в силу об`єктивних, видимих природних властивостей земельної ділянки, особа, проявивши розумну обачність, могла та повинна була знати про те, що ця ділянка належить до земель лісогосподарського призначення (висновки Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 372/2180/15-ц, від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц і від 30.05.2018 у справі № 469/1393/16-ц). Наполягав на задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 також позовні вимоги не визнав.

08.06.2023 представник відповідача адвокат Веснін С.О. (діє на підставі ордеру від 26.05.2023 а.с. 134 т. 2) надав відзив на позовну заяву (а.с. 117-126 т. 2), у якому вважав, що вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Дніпровської міської ради належить до компетенції господарського суду, тому у частині цих вимог провадження у справі слід закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Вважав, що станом на 28.07.2021, тобто на дату прийняття рішення Дніпровською міською радою №341/9 від 28.07.202, якою спірну земельну ділянку передано у власність фізичної особи, Дніпропетровська обласна державна адміністрація не мала повноважень щодо розпорядженням спірною земельною ділянкою, тому не може бути позивачем. Право розпоряджатись, в тому числі вилучати землі державної власності у межах міси обласного значення, було надано обласним державним адміністраціям після внесення змін до Земельного кодексу в редакції закону від 27.05.2021, за змінами до якого ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу та ч. 8 ст. 122 Земельного кодексу України були вилучені. Зазначене підтверджується листом Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 1636/0/526-22 від 15.06.2022 про те, що виходячи з аналізу положень земельного законодавства у редакції, яка діяла на момент відведення вказаних земельних ділянок, повноваження по їх розпорядженню облдержадміністрації, як суб`єкту владних повноважень не належали. Натомість представництво прокурором інтересів держави у суді носить допоміжний характер, оскільки основну роль у цьому процесі мають відігравати органи державної влади чи органи місцевого самоврядування.

Щодо суті позову, вказав, що лист ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» про те, що межі земельної ділянки з кадастровим номером :03:018:0161, площею 0,1000 га, знаходиться в межах кв.4 виділи 16,32 Микільського лісництва ДП «Дніпровське лісове господарство» не є належним і допустимим доказом у зв`язку із відсутністю будь-яких чітких співпадінь меж земельної ділянки, про які йде мова у цьому листі та меж земельної ділянки, належної ОСОБА_2 , зокрема за геодезичними координатами цих земельних ділянок згідно геодезичних вишукувань, тощо.

Підставою для передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 було затвердження проекту землеустрою, розробленого ФОП ОСОБА_4 щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :03:018:0161, розташовану в районі вулиці Чехова (Соборний район).

Відповідно до даного проекту землеустрою згідно із довідкою Державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем), земельна ділянка площею 1,000 га була виділена з земель запасу, не наданих у власність та постійне користування в межах населених пунктів (рядок 93) в т.ч. за рахунок земель не наданих у власність або постійне користування в межах населених пунктів (пояснювальна записка - а.с. 180 т. 1).

Проектом також встановлено, що спірна земельна ділянка перебуває в межах міста та згідно до п. 1 ст. 150 ЗК України під час обстеження було встановлено, що в межах цієї земельної ділянки - відсутні об`єкти природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення, лісогосподарського призначення, водного фонду, тощо; земельна ділянка на відноситься до особливо цінних земель. За проектним рішення проекту землеустрою було встановлено: цільове призначення земельної ділянки згідно Класифікатора видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) - 01.01 (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); категорію земель, до якої віднесена земельна ділянка - «землі житлової та громадської забудови».

За інформацією щодо земельної ділянки, яка розташована в межах виділу, що надається Державним кадастровим реєстратором і територіальним органом нижчого рівня територіального органу - форма власності на земельну ділянку визначена - комунальна власність; чи відноситься земельна ділянка до земель лісогосподарського призначення - необхідно встановити проектом.

На сторінці 27 проекту землеустрою (а.с. 201-202 т. 1) щодо відведення спірної земельної ділянки, який має назву «Матеріали погодження проекту землеустрою», міститься Містобудівний висновок Головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради №14/27-245 від 16.02.2021, щодо відведення цієї спірної земельної ділянки (стор. 43 проекту відведення), відповідно до якого зазначена земельна ділянка за матеріалами генерального плану розвитку міста знаходиться на території існуючої садибної житлової забудови.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Відповідно до ч. 16 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральні плани міст підлягають обов`язковій експертизі містобудівної документації. Згідно зі ст. 16 цього Закону містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням відомостей Державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі в державній системі координат у формі електронних документів, що містять базові і тематичні геопросторові дані. Пунктом другим цієї ж статті встановлено, що порядок обміну інформацією між містобудівним кадастром та Державним земельним кадастром встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 03.06.2013 № 483 затверджено «Порядок інформаційної взаємодії між Державним земельним кадастром, іншими кадастрами та інформаційними системами». До переліку відомостей обмін якими здійснюється в процесі інформаційної взаємодії між Державним земельним кадастром, іншими кадастрами та інформаційними системами за наведеним Порядком віднесено, зокрема дані про обмеження у використанні земель та земельних ділянок, цільове призначення земельних ділянок, плани лісових ділянок, лісовпорядні карти, тематичні лісові карти та інший топографо-геодезичний і картографічний матеріал державного лісового кадастру, тощо.

Отже, дані генерального плану в частині віднесення земельних ділянок на території населених пунктів, зокрема міста, до певної категорії за цільовим призначенням корелюються із даними Державного земельного кадастру, що означає, що за даними Державного земельного кадастру спірна земельна ділянка не відноситься до земель лісогосподарського призначення.

На сторінці 40 проекту відведення земельної ділянки (а.с. 208-209, т. 1) міститься Висновок про розгляд документації із землеустрою, виготовлений експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Козаченко О.С., номер висновку №2065/82-21 від 02.02.2021, відповідно до якого за даними Державного земельного кадастру, на момент складення документації із землеустрою, спірна земельна ділянка відносилась: за категорією - до земель житлової та громадської забудови; за цільовим призначенням - до земель запасу; за складом угідь - до земель без рослинного покрову або з незначним рослинним покривом; за формою власності - до земель комунальної власності

Отже, за Висновком про розгляд документації із землеустрою експерта державної експертизи встановлено, що зазначена земельна ділянка за даними Державного земельного кадастру не відносилась до земель лісогосподарського призначення, що повністю спростовує позицію прокуратури в цій справі.

Не погодися із доводами прокурора про те, що лист Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 17.01.2022 № 25 (а.с.54-56, т. 1), і лист ДП «Дніпровське лісове господарство» від 27.06.2022 № 01-05/208 (а.с. 60-61 т. 1) з додатком - копіями планово-картографічних матеріалів у вигляді планшету №1, підтверджують належність спірної земельної ділянки до земель лісового фонду.

У пунктах 41, 42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18) зазначено, що відповідно до п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристик лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами.

Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986 року, планшети лісовпорядкування належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Відтак, вирішуючи питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства, необхідно враховувати пункт 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України».

Крім того, статтею 48 ЛК України встановлено, що у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Цією ж статтею передбачено, що матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Надана до матеріалів справи копія плашету суперечать вимогам Інструкції, оскільки не має належного затвердження, як цього вимагає ст. 48 ЛК України.

Крім того, наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України № 749 від 15.11.2021 затверджено Порядок ведення лісовпорядкування, який прийнято в доповнення до Інструкції про порядок ведення державного лісового кадастру і первинного обліку лісів, затвердженої Наказом Державного комітету лісового господарства України №298 від 01.10.2010.

У матеріалах справи відсутні матеріали первинного обліку лісової ділянки кадастровий номер :03:018:0161, яка відповідно до наданої у листі вих. №01-05/208 від 27.06.2022 на адресу прокуратури знаходиться в межах кв.4 виділи 16,32 Микільського лісництва - у складі документації державного лісового кадастру за формами №1, №2 та №5 останнього державного обліку проведеного ДП «Дніпровське лісове господарство» відповідно до вимог п.4.5 Інструкції про порядок ведення державного лісового кадастру і первинного обліку лісів, затвердженої Наказом Державного комітету лісового господарства України №298 від 01.10.2010р.

Також, в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про дату проведення первинного базового та періодичного повторного базового лісовпорядкування з метою підтримання в актуальному стані таксаційної та картографічної баз даних, які містять кількісну та якісну інформацію про лісові ділянки та з метою виготовлення актуальних матеріалів лісовпорядкування, що передбачено р. 2 Порядку ведення лісовпорядкування (Наказ Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №749 від 15.11.2021 року), а також останні планово-картографічні матеріали на паперових носіях, виготовлені на оновленій картографічній основі в цифровій формі як набори тематичних геопросторових даних з формами державного лісового кадастру відповідно до р.5 Порядку ведення лісовпорядкування - щодо кварталу 4 виділи 16, 17, 23 Микільського лісництва.

У матеріалах справи також відсутні докази накладення земельної ділянки кадастровий номер :03:018:0161 на земельні ділянки лісового фонду, розташованих в межах кв. 4 виділи 16, 32 Микільського лісництва, зокрема чітку площу та конфігурацію накладення; відсутні докази співпадіння меж земельної ділянки, про які йдеться у листах, і меж земельної ділянки належної ОСОБА_2 .

Лист ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 17.01.2022 № 25 (а.с. 54- 56 т.) та схема розташування земельних ділянок не можуть бути взяті до уваги, оскільки таке повідомлення та схема ґрунтується на матеріалах лісовпорядкування 2014 року, а ОСОБА_2 став власником земельної ділянки у 2021 році.

Також вважав, що позивачем обраний невірний спосіб захисту права, оскільки передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності в судовому порядку в зазначений спосіб (віндикаційний позов) є наявність підтвердженого належними доказами права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, та порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Подібні правові висновки викладені в пунктах 78, 79 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 909/337/19. Віндикаційним позовом належить захищати права законного власника, якого одночасно протиправно усунуто від фактичного володіння майном, стосовно якого також внесено до Реєстру запис про припинення його права власності та/або про право власності іншої особи. Якщо стосовно власника мало місце лише одне з наведених вище двох порушень, має застосовуватись інший спосіб захисту, зокрема, для ефективного захисту прав дійсного власника майна, стосовно якого до Реєстру внесено запис про припинення його права власності та/або про право власності іншої особи, однак дійсного власника не усунуто від фактичного володіння нерухомим майном, має застосовуватись позов про визнання права власності.

Отже, вимогу про повернення земельної ділянки лісового фонду слід розглядати як негаторний позов. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Тому заявлені прокурором вимоги про усунення перешкод у володінні та користуванні спірною земельною ділянкою шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави не відповідають належному способу захисту заявлених прав, що є підставою для відмови у позові.

Вимога про скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастру є похідною вимогою від первісних, тому ця вимога також не підлягає задоволенню.

Окрім того, ОСОБА_2 є добросовісним набувачем земельної ділянки на підставі рішення Дніпровської міської ради. Його право захищене ст. 19 Конституції України. Право власності набуту у порядку передбаченому ст.ст. 116, 118 ЗК України. А позов є неправомірним втручанням у право на мирне володіння майном.

На підставі викладеного, просив у частині вимоги до Дніпровської міської ради - про визнання незаконним та скасування провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Прокурором 19.06.2023 надана відповідь на відзив (а.с. 140 157 т. 2), у якій вважав, що справу слід розглядати у порядку цивільного судочинства справи, з огляду на зміст спірних правовідносин, взаємопов`язаність позовних вимог. Повноваження позивача Дніпропетровської облдержадміністрації щодо розпорядження спірною земельною ділянкою випливають з ч. 1 ст. 149 ЗК України, у редакції з 27.05.2021. Позов є доведеним нележаними і допустимими доказами, про які вказано у відзиві та які долучені до матеріалів справи.

07.07.2023 прокурором на підтвердження доводів щодо приналежності земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення надане клопотання про долучення доказу - Висновку експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 23.06.2023 за № 6/06/23 судового експерта Петрової О.В., виконаний на виконання постанови слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУП в Дніпропетровській області від 12.04.25023 у межах кримінального провадження № 0000005 від 04.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 264 КК України (а.с. 9 79 т. 3).

На вказане клопотання прокурора і висновок експерта у кримінальному провадженні представником відповідача адвокатом Весніним С.О. 05.09.2023 надані заперечення (а.с. 155 159 т. 3), на які прокурором 21.09.2023 надані власні заперечення (а.с. 190 215 т. 3).

11.09.2023 представником позивача Дніпропетровської облдержадміністрації Чикаренко О.О. (діє на підставі довіреності від 18.07.2023 а.с. 189 т. 3) були надані письмові пояснення (а.с. 184 188 т. 3), у яких представник позивач підтримав позицію прокурора стосовно повноважень облдержадміністрації з 27.05.2021 передавати земельні ділянки у власність або у користування із земель державної власності лісогосподарського призначення, а також належності допстимості доказів, які підтверджують приналежність спірної земельної ділянки до із земель державної власності лісогосподарського призначення.

10.11.2023 від представника третьої особи Департамента по роботі з активами Дніпровської міської ради Кареніної Г.М. (діє на підставі витягу з ЄДР а.с. 21 27 т. 4) надійшли пояснення по справі, у яких представник вважав позов необґрунтованим. Зазначив, що ураховуючи відповідність проекту землеустрою, розробленого на замовлення ОСОБА_2 вимогам закону, Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради погодив цей проект та надав містобудівний висновок від 16.02.2021 № 14/27-245. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 25.07.07 № 2/17 затверджено проект генерального плану розвитку міста Дніпропетровська на період до 2026 року. Рішеннями Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24 та від 02.09.2020 № 84/60 затверджено проект внесення змін до генерального плану розвитку міста Дніпра. Відповідно до матеріалів діючого на час погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі вул. Чехова (кадастровий номер :03:018:0161) генерального плану міста, ділянка розташована в межах території садибної житлової забудови (викопіювання додаються). Розміщення жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на зазначеній території відповідає вимогам чинної містобудівної документації. У матеріалах зазначеної містобудівної документації інформація стосовно цільового призначення земельної ділянки відсутня.

План зонування території м. Дніпропетровська, затверджений рішенням міської ради від 22.07.2015 № 54/66. Відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 № 84/60 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку міста Дніпра» при визначенні відповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації план зонування території міста застосовувати в частині, що не суперечить генеральному плану розвитку міста.

Рішенням міської ради від 20.10.2021 № 212/11 затверджено проект внесення змін до плану зонування території м. Дніпра (рішенням Дніпровської міської ради від 24.11.2021 № 88/12 внесено зміни до пояснювальної записки проекту). В зазначених матеріалах проекту містобудівної документації відсутня інформація щодо земель лісового фонду (а.с. 14 16 т. 4).

Представник третьої особи - Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» правом на надання пояснень не скористався.

Прокурор Нестеренко Д.А. в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити, з підстав викладених у позові та відповіді на відзив.

Представники відповідачів - ОСОБА_1 , адвоката Весніна С.О. в судовому засідання проти позовних вимог заперечували, просили відмовити у їх задоволенні підстав, визначених у відзивах та запереченнях на експертизу.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду справи судом кожного разу повідомлялися неодноразово належними чином, докази чого наявні у матеріалах справи.

Суд, вислухававши в судовому засіданні учасників справи, оцінивши їх позиції, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Дніпровської міської ради № 357/48 від 25.09.2019 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництв та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у АДРЕСА_4 ОСОБА_2 та іншим громадянам надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) (а.с. 34 -36т. 1).

Згідно із додатком до рішення ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою в районі вул. Чехова 0,1000 га (а.с. 37 т. 1).

Потім рішенням Дніпровської міської ради № 284/6 від 21.04.2021 «Про передачу земельної ділянки у районі АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_5 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передано земельну ділянку площею 0,1000 та, кадастровий номер :03:018:0161 у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в районі АДРЕСА_3 . Цим же рішенням віднесено земельну ділянку за основним цільовим призначенням «Землі житлової та громадської забудови» (а.с. 38 40 т. 1).

При цьому у п. 5.4. рішення зазначено, що передача земельної ділянки (п. 1 цього рішення) здійснюється відповідно до Земельного кодексу України, чинного земельного законодавства та умов, викладених у висновках уповноважених органів, за відсутності прав третіх осіб, вирішення-питань майново-правового характеру - в установленому порядку.

На підставі рішення Дніпровської міської ради № 284/6 від 21.04.2021 державним реєстратором виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області 03.06.2021 зареєстровано за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вищевказану земельну ділянку (запис про право власності 42297371).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухома майно, власником земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:018:0161 є ОСОБА_2 (а.с. 41 43 т. 1).

Прокурор у позові стверджує, що зазначена земельна ділянка вибула з державної власності з порушенням вимог земельного та лісового законодавства України.

Згідно відповіді на запит прокурора ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» ВО «Укрдержліспроект» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання Державного агентства лісових ресурсів України № 25 від 17.01.2022, земельна ділянка з кадастровим номером :03:018:0161 знаходиться в межах кв. 4 виділи 16, 32 Микільського лісництва ДП «Дніпровське лісове господарство», площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером :03:018:0161 з межами кв.4 виділу 16, 32 Микільського лісництва ДП «Дніпровське лісове господарство» становить 0,1000 га з загальної площі ділянки 0,1000 га. (а.с. 54 - 55 т. 1).

До відповіді надана схема розташування земельних ділянок (а.с. 56 т. 1).

Також на запит прокурора ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» ВО «Укрдержліспроект» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання Державного агентства лісових ресурсів України листом від 10.10.2022 за № 313 надана схема розташування земельної ділянки з кадастровим номером :03:018:0161, зазначено, що ця земельна ділянка перебуває у користуванні ДП «Дніпровський лісгосп» у межах земель лісового фонду кв4 виділи 16,32 Микитівського лісництва (а.с. 126 - 127 т. 1).

На запит прокурора ДП «Дніпровське лісове господарство» листом № 01-05/208 від 27.06.2022 повідомило, що будь-які листи від органів місцевого самоврядування щодо погодження землевпорядної документації на земельну ділянку зазначену у вищевказаному рішенні до підприємства не надходили. Інвентаризація земельних ділянок лісогосподарського призначення проводитися в рамках базового лісовпорядкування у відповідності до статті 46 Лісового кодексу України з періодичністю один раз на 10 років і останній раз проводилась в 2014 році. Також інвентаризація земель лісового фонду України проводиться у відповідності до пункту 5 Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.04.2021 «Про заходи державної регіональної політики на підтримку децентралізації влади» введеного в дію Указом Президента України від 29.04.2021 № 180/2021 (а.с. 60-61 т. 1).

Листом Державного агентства лісових ресурсів України № 02-18/1404-22 від 23.02.2022 повідомлено, що Держлісагентство розглянуло лист Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра від 28.01.2022 № 04/53-610вих-22, що надійшов від Секретаріату Кабінету Міністрів України (доручення Кабінету Міністрів України від 04.02.2022 № 3380/0/2-22), стосовно вилучення та зміни цільового призначення земельної ділянки лісогосподарського призначення, що перебуває у постійному користуванні державного підприємства «Дніпровське лісове господарство», діяльність якого координується Дніпропетровським обласним управлінням лісового та мисливського господарства. Про присвоєння кадастрового номеру :03:018:0161 на земельну ділянку державної форми власності стало відомо з листа Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра. Держлісагентство погоджень щодо вилучення земельної ділянки та зміни її цільового призначення не надавало (а.с. 82 86 т.1).

Листом ДП «Дніпровське лісове господарство» листом № 18.07.2022 № 01-05/258 на запит прокурора повідомило, що згідно таксаційного опису від 2014 року на зазначеній земельній ділянці розташовані лісові культури віком 54 років та крутий схил. На теперішній час на ділянці знаходиться капітальна будівля, огороджена парканом, насадження відсутні (а.с. 98 т. 1).

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України (далі ЗК України) право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, зокрема, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом (п. «ґ» ч. 4 ст. 84 ЗК України).

За змістом ст. 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

В силу ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 6, 7, 9 ст. 118 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Із положень ст. 125 ЗК України слідує, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як передбачено ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону №1952-ІV державній реєстрації прав підлягає право власності на земельну ділянку.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно (п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону №1952-ІV).

В силу ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Статтею 56 ЗК України визначено, що землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом (ч. 3 ст. 57 ЗК України).

Таким законом є Лісовий кодекс України (далі ЛК України).

Згідно зі ст. 5 ЛК України (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин) до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Із положень ч. 1 ст. 12 ЛК України слідує, що громадяни та юридичні особи України можуть безоплатно або за плату набувати у власність у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств замкнені земельні лісові ділянки загальною площею до 5 гектарів. Ця площа може бути збільшена в разі успадкування лісів згідно із законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 17 ЛК України, у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території, серед іншого, передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території (п. 4 ч. 1 ст. 31 ЛК України).

Статтею 48 ЛК України встановлено, що у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Відповідно до ст. 49 ЛК України державний лісовий кадастр на території України ведеться з метою ефективної організації охорони і захисту лісів, раціонального використання лісового фонду України, відтворення лісів, здійснення систематичного контролю за якісними і кількісними змінами лісів. Державний лісовий кадастр ведеться на основі державного земельного кадастру.

За змістом пункту 5 розділу VІІІ «Прикінцеві положення» до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

В силу ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державний земельний кадастр є основою для ведення кадастрів інших природних ресурсів (ст. 193 ЗК України).

Як передбачено ст. 202 ЗК України, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

В силу ч. 1 ст. 1 Закону України від 7 липня 2011 року №3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (далі Закон №3613-VI) державна реєстрація земельної ділянки внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Із положень ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності, тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що громадяни та юридичні особи як суб`єкти права можуть набувати земельні ділянки державної або комунальної власності у приватну власність.

Приватизація земельних ділянок, у тому числі земельних ділянок для ведення індивідуального або колективного садівництва, здійснюється за відповідним рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в межах їх компетенції. Право власності громадян на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Громадяни набувають земельні ділянки у власність, зокрема, в порядку їх відведення із земель державної та комунальної власності. Надання земельних ділянок у межах норм безоплатної приватизації здійснюється відповідними органами після вибору місця розташування земельної ділянки та виготовлення проекту землеустрою з її відведення.

Для відведення земельної ділянки у власність громадянин подає відповідному органу державної виконавчої влади або органу місцевого самоврядування клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Після погодження цих документів указаний орган надає дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У подальшому орган державної виконавчої влади або орган місцевого самоврядування своїм рішенням затверджує проект землеустрою та передає земельну ділянку у власність громадянина.

Землекористування в Україні здійснюється з дотриманням правового режиму використання земель. У зв`язку з цим, чинне законодавство встановлює поділ земель України на відповідні категорії на основі природних (екологічних) ознак та соціально-економічних і виробничих характеристик використання земель. При цьому законом визначено порядок встановлення та зміни цільового призначення земель, а саме, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень уповноважених органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

До земель лісогосподарського призначення належать як лісові ділянки, так і нелісові ділянки, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.

За загальним правилом землі лісогосподарського призначення не можуть передаватися у приватну власність. Громадяни та юридичні особи можуть набувати у власність для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Віднесення земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення може бути підтверджено як матеріалами лісовпорядкування, так і даними державного лісового кадастру, який ведеться на основі державного земельного кадастру.

Земельні ділянки як об`єкти цивільних прав мають бути сформовані та зареєстровані у Державному земельному кадастрі в установленому законом порядку.

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння майном.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. У разі доведення в установленому законом порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як на підставу своїх позовних вимог в інтересах Дніпропетровської обласної державної адміністрації прокурор посилається на те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення державної власності та не могла передаватися ОСОБА_2 у приватну власність на підставі рішення органу місцевого самоврядування Дніпровської міської ради.

Разом із тим, суд вважає, що подані прокурором докази у сукупності з іншими даними справи не підтверджують факт передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки із земель лісогосподарського призначення.

Так, на вимогу суду (за клопотанням відповідача) про витребування доказів, а саме, відомостей про актуальний, станом на 21.04.2021, генеральний план міста Дніпро, та проведення відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 2 Порядку проведення експертизи містобудівної документації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 548 - експертизи генерального плану міста Дніпро, який діяв станом на 21.04.2021, Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради надано рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020№ 84/60 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра», яким затверджено проект змін до генерального плану міста. У матеріалах проекту відсутні відомості про наявність земель лісового фонду (а.с. 876 88 т. 3).

Також надано експертний звіт щодо розгляду проекту містобудівної документації «Внесення змін до генерального плану розвиту міста Дніпра» від 17.03.2020 за № 11/1 ДП «Укрдержбудекспертиза», яким проект рекомендовано до затвердження із рядом показників. Серед показників наявний показник «ліси» - 3690,6 га. (а.с. 89 90 т. 3).

Згідно із додатком до експертного звіту, внесення змін до генерального плану міста виконано відповідно до вимог Законів України «Про основи містобудування», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про генеральну схему планування територій України», «Про стратегічну екологічну оцінку», відповідно до Водного та Земельного кодексів України, чинних ДБН в ДСТУ (а.с. 96 7 т. 3).

Згідно наданого до матеріалів «Викопіювання з генерального платну розвитку міста» земельна ділянка по вул. Чехова (кадастровий номер :03:018:0161) знаходиться у межах територій садибної житлової забудови (а.с. 88 т. 3).

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 186-1 ЗК України (у редакції на момент надання відповідачеві дозволу на розроблення проекту землеустрою 25.09.2019) підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

Як вказав у поясненнях представник третьої особи Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (а.с.14 16 т. 4) рішенням Дніпропетровської міської ради від 25.07.07 № 2/17 затверджено проект генерального плану розвитку міста Дніпропетровська на період до 2026 року. Рішеннями Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24 та від 02.09.2020 № 84/60 затверджено проект внесення змін до генерального плану розвитку міста Дніпра. Відповідно до матеріалів діючого на час погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в районі вул. Чехова (кадастровий номер :03:018:0161) генерального плану міста, ділянка розташована в межах території садибної житлової забудови (викопіювання додаються). Розміщення жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на зазначеній території відповідає вимогам чинної містобудівної документації. У матеріалах зазначеної містобудівної документації інформація стосовно цільового призначення земельної ділянки відсутня.

План зонування території м. Дніпропетровська, затверджений рішенням міської ради від 22.07.2015 № 54/66. Відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 № 84/60 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку міста Дніпра» при визначенні відповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації план зонування території міста застосовувати в частині, що не суперечить генеральному плану розвитку міста.

Рішенням міської ради від 20.10.2021 № 212/11 затверджено проект внесення змін до плану зонування території м. Дніпра. Рішенням міської ради від 24.11.2021 № 88/12 внесено зміни до пояснювальної записки проекту. В зазначених матеріалах проекту містобудівної документації відсутня інформація щодо земель лісового фонду.

На підтвердження цих пояснень представником Департамента по роботі з активами Дніпровської міської ради наданий також Містобудівний висновок щодо відведення земельної ділянки у районі вулиці Чехова за замовлення ОСОБА_2 та викопіювання з Генерального плану, з якого видно, що землі в районі вулиці Чехова відноситься до земель житлової (садибної) забудови (а.с. 17 19 т. 4).

Підставою для надання земельної ділянки ОСОБА_2 (п. 1 рішення Дніпровської міської ради №284/6 від 21.04.2021) було попереднє затвердження проекту землеустрою, розробленого ФОП ОСОБА_4 щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :03:018:0161, розташовану в районі вулиці Чехова (Соборний район), згідно із яким згідно із довідкою Державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем), земельна ділянка площею 1,000 га була виділена з земель запасу, не наданих у власність та постійне користування в межах населених пунктів (рядок 93), у т.ч. за рахунок земель не наданих у власність або постійне користування в межах населених пунктів (а.с. 180 т. 1).

Проектом встановлено, що земельна ділянка перебуває в межах міста та згідно до п. 1 ст. 150 ЗК України під час обстеження було встановлено, що в межах цієї земельної ділянки відсутні об`єкти природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення, лісогосподарського призначення, водного фонду, тощо; земельна ділянка на відноситься до особливо цінних земель. За проектним рішення проекту землеустрою було встановлено: цільове призначення земельної ділянки згідно Класифікатора видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) - 01.01 (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); категорію земель, до якої віднесена земельна ділянка - «землі житлової та громадської забудови».

За інформацією щодо земельної ділянки, яка розташована в межах виділу, що надається Державним кадастровим реєстратором і територіальним органом нижчого рівня територіального органу - форма власності на земельну ділянку визначена - комунальна власність; чи відноситься земельна ділянка до земель лісогосподарського призначення - необхідно встановити проектом.

На сторінці 27 проекту (а.с. 201-202, т. 1) щодо відведення спірної земельної ділянки, який має назву «Матеріали погодження проекту землеустрою» наявний Містобудівний висновок Головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради №14/27-245 від 16.02.2021 щодо відведення земельної ділянки, відповідно до якого зазначена земельна ділянка за матеріалами генерального плану розвитку міста знаходиться на території існуючої садибної житлової забудови.

На сторінці 40 проекту (а.с. 208-209 т. 1) міститься Висновок про розгляд документації із землеустрою, виготовлений експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Козаченко О.С. №2065/82-21 від 02.02.2021, відповідно до якого за даними Державного земельного кадастру, на момент складення документації із землеустрою, спірна земельна ділянка відносилась: за категорією - до земель житлової та громадської забудови; за цільовим призначенням - до земель запасу; за складом угідь - до земель без рослинного покрову або з незначним рослинним покривом; за формою власності - до земель комунальної власності.

Отже, зібрані докази, навпаки вказують на те, що спірна земельна ділянка передана у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з дотриманням вимог чинного законодавства із земель запасу комунальної форми власності.

За даними Державного земельного кадастру земельна ділянка не відносилась до земель лісогосподарського призначення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції на момент надання дозволу на розробку проекту землеустрою) генеральний план населеного пункту - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, серед іншого, обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням; взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій; визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів.

Згідно зі ч. 1 ст. 17 Закону генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 555 затверджений Порядок проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, який визначає механізм проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні: генеральних планів населених пунктів, планів зонування та детальних планів територій (далі - містобудівна документація).

Згідно із п.п. 2-4 Порядку № 555 Проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів у проектах містобудівної документації здійснюється під час розроблення відповідних проектів містобудівної документації із врахуванням вимог Закону України "Про стратегічну екологічну оцінку".

Замовники містобудівної документації відповідно до частини третьої статті 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забезпечують: оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними наслідками та наслідками для довкілля, у тому числі для здоров`я населення; оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, пояснювальної записки, розділу "Охорона навколишнього природного середовища" або звіту про стратегічну екологічну оцінку на своїх офіційних веб-сайтах, а також вільний доступ до такої інформації громадськості; реєстрацію, розгляд і врахування пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні; проведення громадських слухань щодо проектів містобудівної документації на місцевому рівні; оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

Для розгляду спірних питань, що виникають у процесі громадського обговорення, між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні може утворюватися погоджувальна комісія.

Замовники містобудівної документації оприлюднюють у двотижневий строк прийняті рішення щодо розроблення проектів містобудівної документації шляхом опублікування таких рішень у засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення на офіційному веб-сайті замовника містобудівної документації.

Із наведених норм видно, що закон визначає процедуру розробки генерального плану населеного пункту в інтересах територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. А містобудівна документація піддається громадському обговоренню і оприлюдненню у засобах масової інформації.

Тобто кожен громадянин, який проживає на території конкретного населеного пункту вправі розраховувати на те, що генеральний план міста пройшов встановлену законом публічну процедуру, ці дані є загальнодоступними, прозорими і відповідають інтересам громади, а також ураховують державні і приватні інтереси.

А отже громадянин вправі розраховувати, що виділена йому земельна ділянка на підставі рішення державного органу чи органу місцевого самоврядування у законних процедурах не буде у майбутньому піддана переслідуванню законом цими ж органами лише із тих підстав, що останні припустилися помилки при прийнятті свого рішення.

У справі «Новік проти України» (заява № 48068/06, п. 19) ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Достатньо важливими є висновки, які зроблені у рішенні ЄСПЛ у справі «Волков проти України» (заява № 21722/11, п.п. 170, 171). Так, характеризуючи загальні принципи законності втручання, Суд наголосив на тому, що вислів «згідно із законом» …. також стосується якості закону, вимагаючи, щоб він був доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачити наслідки його дії щодо себе (рішення у справі «Копп проти Швейцарії» (Корр v. Switzerland), заява № 23224/94, п. 55); «якість закону» передбачає, inter alia (з лат. «серед інших речей і справ»), що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, що вплинуть на конвенційні права особи (рішення у справі «С.G. та інші проти Болгарії» (С.G. and Others v. Bulgaria), заява № 1365/07, п. 39); законодавство повинно забезпечувати певний рівень юридичного захисту проти свавільного втручання з боку державних органів (рішення у справі «Р.G. та J.Н. проти Сполученого Королівства» (P.G. and J.Н. v. the United Kingdom), заява № 44787/98, п. 46). Крім того, у пункті 179 цього Рішення ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність конкретної і послідовної практики тлумачення відповідного положення закону була фактором, який призвів до висновку щодо передбачуваності зазначеного положення (рішення у справі «Гудвін проти Сполученого Королівства» (Goodwin v. the United Kingdom), заява № 17488/90, п. 33).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» (заява № 77703/01, п. 115) зазначено, що в світлі положень Конвенції, втручання може бути виправданим, якщо воно «встановлено законом» та здійснено «згідно із законом», оскільки оскаржувані заходи повинні не тільки мати законодавче підґрунтя, а й передбачатися якісним законом, який має бути достатньо доступним та передбачуваним щодо наслідків його застосування, тобто бути сформульованим у спосіб, який дає змогу кожній особі, у разі потреби, за допомогою відповідної консультації регулювати свою поведінку (рішення у справах Larissis and Others v. Greece, заява № 23372/94, п. 40; Metropolitan Church of Bessarabia, заява № 45701/99 п. 109).

Земельна ділянка виділена відповідачеві ОСОБА_6 із дотриманням процедури закону, відомостей про те що землевпорядна документація генерального плану не оскаржена представниками громадськості, а прокурором не порушується питання про невідповідність оскаржуваного рішення міської ради генеральному плану міста Дніпро, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави стверджувати про незаконність рішення ради.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21) висловила думку про те, що особи, яким були відчужені земельні ділянки рішенням сільради, проявивши розумну обачність, не могли не знати про незаконність набуття ними цих земельних ділянок, які були заліснені. Тому ці особи не можуть вважатися такими, які покладалися на легітимність добросовісних дій органу місцевого самоврядування. Велика Палата Верховного Суду нагадує, що не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи мала знати про набуття нею майна всупереч закону (постанова ВП ВС від 22.06.2021 по справі №200/606/18, пункт 61).

Натомість, відповідно до Висновку про розгляд документації із землеустрою експерта державної експертизи Козаченко О.С. від 02.02.2021 за № 2065/82-21 на момент складання документації із землеустрою земельна ділянка відносилася до земель житлової та громадської забудови і землі були без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом (а.с. 102 - 103 т. 1).

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 і представник Дніпровської міської дари пояснили, що на момент надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельна ділянка не була заліснена і це підтверджено землевпорядною документацією.

Отже, застосовуючи висновок Великої Палати Верховного Суду, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 , який набув земельну ділянку на підставі рішенням місцевої ради, проявив достатню розумну обачність, адже покладався на зовнішній вигляд земельної ділянки і отримав висновок експерта державної експертизи, який не містив відомостей про заліснення земельної ділянки.

У Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (ст. 74 Конституції України).

Споживач послуг органу місцевого самоврядування законно презюмує, що рішення цього органу є законними і такими, що прийняті в межах компетенції.

У справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) (справа про виділення земельної ділянки) ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції, відповідно до статті 1 якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Позбавлення права власності має бути здійснене відповідно до закону, необхідним у демократичному суспільстві і спрямованим на досягнення «справедливого балансу» між інтересами суспільства та інтересами заявника.

Перевіряючи дотримання «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав людини, ЄСПЛ у рішенні від 16 лютого 2017 року у справі «Кривенький проти України» констатував порушення такого балансу у зв`язку з позбавленням заявника права на земельну ділянку без надання будь-якої компенсації або іншого відповідного відшкодування, тобто порушення Україною статті 1 Першого протоколу до Конвенції. ЄСПЛ зробив висновок, що мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Суди під час розгляду справ, пов`язаних із захистом права власності на землю чи права землекористування, повинні неухильно дотримуватися положень ЗК України щодо підстав для припинення прав на землю та гарантій, встановлених статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, щодо захисту права власності.

Перекладати тягар відповідальності на фізичних осіб, які обґрунтовано сподівалися на правомірність дій органу місцевого самоврядування, не відповідає засадам, закріпленим, як у Конституції України, так і в міжнародних актах з прав людини та прецедентній практиці ЄСПЛ, та тягне можливість зловживання своїми правами як органами державної влади та місцевого самоврядування, так і органами прокуратури, які вибірково звертаються з позовами до конкретних осіб, залишаючи поза увагою інших осіб, які у такий же спосіб, у той же час набули права власності на аналогічні земельні ділянки.

Крім того, при розгляді справ, стороною яких є фізичні особи та органи влади чи місцевого самоврядування, на захист прав яких виступає прокурор, який хоч і обґрунтовує своє звернення захистом прав держави чи певної спільноти, але фактичне розпорядження спірними матеріальними благами в кінцевому результаті отримують саме певні органи державної влади чи місцевого самоврядування, суд повинен забезпечити принцип рівності прав учасників. Таким забезпеченням і є вирішення питання щодо способу захисту як прав громади в особі ради, так і прав громадян, у яких фактично безоплатно вилучається майно для суспільних потреб, хоч порядок такого вилучення передбачений законом і провадиться на компенсаторній, сплатній основі.

Позбавлення права власності можливе лише за умови, що власник, повідомлений про обмеження у користуванні земельною ділянкою, такі обмеження порушить. При цьому вказані порушення мають бути належним чином зафіксовані, а наслідком таких порушень може бути передбачене законом вилучення земельної ділянки. В іншому випадку позбавлення права власності на земельну ділянку без відповідної майнової компенсації, незалежно від того, чи заявляв про неї відповідач, узаконює порушення органів державної влади чи місцевого самоврядування при розпорядженні землею та звільняє їх від будь-якої відповідальності перед особою, яка потерпіла від їх неправомірних дій.

Відповідач ОСОБА_2 , як «споживач послуг» органу місцевого самоврядування законно сподівався на те, що набута ним від цього органу земельна ділянка не обмежена будь-якими негативними для нього чинниками, які у майбутньому стануть підставами для відібрання (що, до речі, вказано у самому рішенні ради), рішення органу місцевого самоврядування є законними і такими, що прийняте в межах компетенції, тобто ухвалене із принципом «належного урядування», та не призведе до порушення основоположного права людини права на мирне володіння майном.

Заявлений позов прокурора не передбачає надання власнику компенсації за відібрання земельної ділянки. Хоча, з метою її надбання відповідачем земельної ділянки ним витрачені кошти на розроблення поетку землеустрою, а рішенням про передачу земельної ділянки у власність на відповідач покладені обов`язки приведення земельної ділянки у належний станї, виконання комплексних заходів щодо інженерного захисту території, інше (а.с. 38 -40 т. 1).

Тому суд вважає, що відібрання земельної ділянки у відповідача є непропорційним втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Також суд зважає на те, що прокурором обрано невірний спосіб захисту права у частині вимог про визнання незаконним та скасувати рішення Дніпровської міської ради про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 .

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 виснувала, що вимоги про визнання незаконним (недійсним) і скасування рішення органу влади про надання земельної ділянки у власність і про скасування державної реєстрації такого права за певних умов можна розглядати як вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, якщо саме ці рішення та реєстрація створюють відповідні перешкоди. … мета прокурора спрямована на відновлення власником володіння спірною земельною ділянкою. Тому не є належними й ефективними способами захисту вимоги визнати незаконним і скасувати наказ ГУ Держгеокадастру «Про передачу земельної ділянки у власність» … та скасувати рішення державного реєстратора … про державну реєстрацію прав та їх обтяжень….. Виходячи з мети позову, який заявив прокурор, і його обґрунтування, вимогу зобов`язати відповідача повернути у відання держави земельну ділянку слід розуміти як вимогу про витребування цієї ділянки з володіння відповідача на користь власника.

Не зважаючи на те, що прокурором заявлено вимогу про витребування земельної ділянки, окрім того, що суд дійшов висновку про непропорційне втручання у мирне володіння майном, також суд вважає позов недоведеним.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази у справі, надані сторонами, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Лист ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» про те, що межі спірної земельної ділянки знаходиться в межах кв.4 виділи 16,32 Микільського лісництва ДП «Дніпровське лісове господарство» і схематичне зображенням спірної земельної ділянки у збільшеному вигляді не можуть бути належним і допустимим доказом, адже не містять даних про чіткі співпадіння меж земельних ділянок.

Суд не може узяти до уваги якості належного і допустимого доказу наданий прокурором Висновок експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 23.06.2023 за № 6/06/23 судового експерта Петрової О.В., виконаний на виконання постанови слідчого СВ ВП № 3 ДРУП ГУП в Дніпропетровській області від 12.04.25023 у межах кримінального провадження № 0000005 від 04.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 264 КК України, з огляду на таке (а.с. 9 79 т. 3).

Згідно із цим висновком, копія проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), цільове призначення: 02.01 (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі АДРЕСА_2 , розробленого ФОП ОСОБА_4 , затвердженого рішенням Дніпровської міської ради від 21.04.2021 № 284/6 та його затвердження не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування чинних станом на дату затвердження проекту (дослідницька частина висновку).

При відведенні у власність громадян земельних ділянок, у т.ч. з кадастровим номером :03:018:0161 змінено основне цільове призначення (категорію) цих земельних ділянок із земель лісогосподарського призначення на землі житлової та громадської забудови. Фактичне землекористування земельною ділянкою не відповідає правовстановлюючим документам із землеустрою на земельні ділянки та нормативно-правовим актам.

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:018:0161 повністю розташовані в межах земель, які перебувають у постійному користуванні ДП «Дніпровське лісове господарство», згідно з планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування ДП «Дніпровське лісове господарство» 2013 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 106 ЦПК України у часник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

За правилами статті 107 ЦПК України м атеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Висновок експерта не може бути належним та допустимим доказом, оскільки від отриманий не у відповідності до вимог ст. 106 ЦПУК України, матеріали для експертизи зібрані не у порядку ст. 107 ЦПК України, висновок не містить посилання на те, що він підготовлено для подання до суду.

Тому суд вважає, що означеним висновком прокурор не довів, що земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення.

У судовому засіданні прокурором не надані відомості щодо стану кримінального провадження № 0000005 від 04.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 264 КК України, чи вручене куму-небудь повідомлення про підозру, чи скеровано до суду обвинувальний акт тощо.

Не дивлячись на те, що висновок експерта отриманий із порушенням вимог ЦПК України та не є належним і допустимими доказом, суд вважає за необхідне зауважити, що 05.09.2023 представником відповідача були надані заперечення стосовно вказаного висновку експерта, з якими суд погоджується (а.с. 155 159 т. 3). Так, експерт у порушення вимог абз. 2 п. 1.8 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98р. № 53/5 та ч.1 ст.7-1 Закону України «Про судову експертизу» виконав експертизу з питань землеустрою.

Натомість у межах кримінального провадження постановою слідчого від 12.04.2023 призначено судову земельно-технічну оціночну експертизу.

Земельна ділянка :03:018:0161 розташована за адресю: АДРЕСА_3 . Проте, на сторінках 5 та 6 експертного висновку (а.с. 13-14 т. 3) зазначено про надання інженером-геодезистом ОСОБА_7 звіту з топографо-геодезичних робіт по «об`єкту земельна ділянка за адресою: м. Дніпро, Близнюківський узвіз», яка не має відношення до спірної земельної ділянки та інших земельних ділянок, зазначених у постанові слідчого в кримінальному провадженні (а.с. 160 т. 3).

У висновку відсутній аналізу Висновків експертів державної експертизи Головного управління Держгеокадастру про розгляд документації із землеустрою, які містяться в проектах відведення земельних ділянок, згідно із якими за даними Державного земельного кадастру, на момент складення документації із землеустрою, спірні земельні ділянки відносилась: за категорією - до земель житлової та громадської забудови; за цільовим призначенням - до земель запасу; за складом угідь - до земель без рослинного покрову або з незначним рослинник покривом; за формою власності - до земель комунальної власності.

А на сторінках 31-33 висновку (а.с. 39 - 41 т. 3) експерт вказує про відсутність відповідних висновків експертизи землевпорядної документації, що свідчить про вибірковість даних.

Сторінка 27 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 , виконаного ФОП ОСОБА_4 (а.с. 201-203, т. 1), міститься Містобудівний висновок Головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради №14/27-245 від 16.02.2021р. щодо відведення цієї спірної земельної ділянки, відповідно до якого зазначена земельна ділянка за матеріалами генерального плану розвитку міста знаходиться на території існуючої садибної житлової забудови. А відповідно до Висновку про розгляд документації із землеустрою експерта державної експертизи ОСОБА_8 від 02.02.2021 за № 2065/82-21 на момент складання документації із землеустрою земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови, землі без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом (а.с. 102 - 103 т. 1).

Проте, як було встановлено, Висновок про розгляд документації із землеустрою експерта державної експертизи ОСОБА_8 від 02.02.2021 за № 2065/82-21 не був наданий на дослідження судовому експерту Петровій О.В. при виконані експертизи у межах кримінального провадження.

У зв`язку із всім наведеним вище, підстави для визнання незаконним рішення Дніпровської міської ради № 284/6 від 21.04.2021 «Про передачу земельної ділянки у районі вул. Чехова (Соборний район) у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:018:0161, яка розташована в Соборному районі м. Дніпра, за ОСОБА_2 ; усунення перешкод у здійсненні Дніпропетровською державною адміністрацією права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення, площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:018:0161, яка розташована в районі вул. Чехова м. Дніпро Дніпропетровської області, шляхом витребування її із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації з правом постійного користування Державного підприємства «Дніпровське лісове господарство», а також скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :03:018:0161 у Державному земельному кадастрі - відсутні.

Суд доходить висновку про недоведеність позову, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Варто зазначити, що суд не погоджується із доводами представника відповідача ОСОБА_6 про те, що справа має розглядатися у порядку господарського судочинства, виходячи із суб`єктного складу Дніпропетровською облдержадміністрацією та Дніпровською міською радою.

Так, позовні вимоги про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, визнання будівництва самочинним, усунення перешкод у користуванні власністю є взаємопов`язаними та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства як єдиний спір про право. Такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 725/5630/15-ц (провадження N 14-341цс18).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі № 367/2259/1 (провадження № 14-333цс18) виснувала, що позовні вимоги прокурора про визнання недійсним рішення міської ради, державного акта на право власності на земельну ділянку, та витребування її з незаконного володіння відповідачів - фізичних і юридичних осіб на користь держави, підлягають розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо позовні вимоги об`єднані спільним предметом або підставами позову.

Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних правовідносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло внаслідок та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

У даному випадку позов подано до органу місцевого самоврядуванні і до фізичної особи. Разом з тим, позовні вимоги стосуються визнання незаконними рішення, за результатами реалізації якого саме у фізичної особи виникло цивільне право і спірні правовідносини. Також прокурор ставить вимогу про витребування земельної ділянки у фізичної особи, що зачіпає цивільне право останньої, а тому даній спір маж розглядатися а правилами цивільного судочинства.

Питання про залишення позовної заяви без розгляду у частині позовних вимог прокурора в інтересах ДП «Дніпровське лісове господарство», правонаступником якого стало Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», вирішене судом при відкритті провадження.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позову відмовлено, з відповідачів витрати по сплаті судового збору не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації обласної військової адміністрації до Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 (треті особи Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради) про визнання незаконним та скасування рішення про передачу земельної ділянки, скасування держаної реєстрації земельної ділянки, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її витребування з незаконного володіння відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 28 грудня 2023 року.

Суддя Наумова О.С.