ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3139/22
Провадження № 2/362/538/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.23 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Берковської Д. С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовомдо ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя.

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що 11 вересня 2015 року між позивачем і відповідачем зареєстровано шлюб.

На даний час триває процес розірвання шлюбу.

На момент укладення шлюбу позивачу на праві особистої приватної власності належало нерухоме майно: земельні ділянки площею 0,0899 га кадастровий номер :10:020:0021 (вартістю 43701,00 грн), площею 0,1442 га кадастровий номер :10:020:0013 (вартістю 70096 грн), площею 0,0996 га кадастровий номер :10:020:0012 (вартістю 69165,00 грн) та житловий будинок з надвірними спорудами площею 126,0 кв. м (вартістю 421848,00 грн), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Подружжя після одруження проживали у вказаному будинку. Після продажу 19.05.2020 року зазначеного нерухомого майна позивач спільно з відповідачем придбали дві квартири: 11.07.2020 року трикімнатну квартиру загальною площею 69,4 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (вартістю 290035); 16.08.2021 року однокімнатну квартиру загальною площею 25,4 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (вартістю 433578).

Вважає, що квартира АДРЕСА_4 є особистою приватною власністю позивача, оскільки вона придбана за рахунок тільки його коштів, отриманих ним від продажу його особистого майна за договорами купівлі-продажу від 19.05.2020 року в сумі 604 810 грн і тому вказана квартира повністю належить позивачу.

Відповідач не погоджується з тим, що вказана квартира повністю належить позивачу.

Згідно з висновком про вартість майна від 27.06.2022 року вартість квартири загальною площею 25,4 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 на день оцінки становить 433 578 грн. Виходячи з ідеальної частки частини вартості майна частка кожного з подружжя становить 216 788 грн.

Посилаючись на викладені обставини та положення ст. 392 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 71, СК України, представник позивача просив:

-визнати право особистої приватної власності ОСОБА_1 на трикімнатну квартиру загальною площею 69,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири загальною площею 25,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 ;

- в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири загальною площею 25,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Васильківської області від 11 серпня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків у встановлених законом строк (а.с. 39-42).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі (а.с.59).

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті (а.с.71).

Представник позивача - ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив дану справу розглядати без його участі, зазначав, що позовні вимоги підтримає в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 73).

14.11.2022 року та 07.12.2022 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява від 10.11.2022 року, в якій відповідач зазначала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 67).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин цієї справи, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, Серія НОМЕР_1 , виданого 11 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 11 вересня 2015 року про що складено відповідний актовий запис № 374 (а.с.53).

Згідно з копіями договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 19 травня 2020 року ОСОБА_1 продав належні йому на праві приватної власності, на підставі на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №294786, виданого Васильківською міською радою Київської області та відділом Держкомзему у м. Васильків Київської області від 10 грудня 2010 року, договору дарування земельних ділянок, посвідчених приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Нещасною Т.М. 05 серпня 2017 року, зареєстрованих в реєстрі № № 1867,1870, номери запису про право власності № 21739788 та № 21739854, земельні ділянки площею 0,0899 га кадастровий номер :10:020:0021, площею 0,0996 га кадастровий номер :10:020:0012 та площею 0,1442 га кадастровий номер :10:020:0013, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Продаж вчинено за 43 701,00 грн, 69 165,00 грн та 70 096 ,00 грн. Дані договори посвідчені приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Нещасною Т.М. (а.с. 15-16, 20-25).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 19 травня 2020 року ОСОБА_1 продав належний йому на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,0996 га, кадастровий номер :10:020:0012. Продаж вчинено за 421 848,00 грн. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Нещасною Т.М. (а.с.17-19).

Вказаний житловий будинок належав ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Нещасною Т.М. 05 серпня 2017 року, що підтверджується копією зазначеного договору дарування (12-13).

Із зазначених договорів вбачається, що 19 травня 2020 року ОСОБА_1 продав належні йому на праві особистої власності земельні ділянки та житловий будинок і в результаті продажу яких позивач отримав грошові кошти в сумі 604 810 грн.

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 11 липня 2020 року ОСОБА_4 (Продавець) передав у власність, а ОСОБА_1 (Покупець) прийняв квартиру АДРЕСА_4 , сплативши за неї обумовлену суму. Продаж зазначеної квартири проведено за 290035,00 грн. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області Іванковою І.О. (а.с. 26-27).

Право приватної власності на вказану квартиру зареєстровано 11.07.2020 за ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2020 № 215940156 (а.с.28).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 16 серпня 2021 року ОСОБА_5 продала та передала у власність, а ОСОБА_2 купила та прийняла у власність квартиру АДРЕСА_5 . Продаж вчинено за 91444,00 грн. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Чухрай Т.Ю. (а.с. 29-31).

Право приватної власності на зазначену квартиру зареєстровано 16.08.2021 за ОСОБА_2 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.08.2021 №270679276 (а.с.32).

Згідно з Висновком про вартість майна від 27 червня 2022 року, складеного оцінювачем ПП «Консалтингова фірма «Лаггар» ОСОБА_6 , ринкова вартість квартири загальною площею 25,4 кв. м, житловою 11,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 на дату складання Звіту станом на 27 червня 2022 року складає 433 578,00 грн (а.с.33).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об?єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 січня 2020 року в справі № 711/2302/18.

Так, судом встановлено, що квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 придбані під час шлюбу позивача та відповідача.

Вказані квартири придбані на підставі договорів купівлі - продажу від 11 липня 2020 року та від 16 серпня 2021 року, що нотаріально посвідчені в установленому законом порядку.

Згідно з договором купівлі-продажу від 11 липня 2020 року покупцем квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_1 , який сплатив за дану квартиру обумовлену договором суму - 290 035 грн (а.с. 26-27).

Право приватної власності на вказану квартиру зареєстровано 11.07.2020 за позивачем згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2020 № 215940156 (а.с.28).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, покупцем квартири АДРЕСА_5 , вартістю 91444,00 грн,є ОСОБА_2 (а.с. 29-31).

Право приватної власності на зазначену квартиру зареєстровано 16.08.2021 за ОСОБА_2 згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.08.2021 №270679276 (а.с.32).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив визнати право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_4 , посилаючись на те, що вона придбана за рахунок його особистих коштів, отриманих від продажу належного йому на праві особистої власності нерухомого майна, та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем і відповідачем право власності на частину квартири АДРЕСА_5 за кожним.

Відповідач проти позовних вимог позивача не заперечує, про що зазначила у поданій до суду заяві від 10.11.2022 року (а.с. 67).

Так, на підтвердження придбання спірної квартири за особисті кошти позивач надав копії договорів купівлі-продажу земельних ділянок та житлового будинку від 19.05.2020 року (а.с.12-13,15-16, 20-25).

Із зазначених договорів вбачається, 19 травня 2020 року ОСОБА_1 продав належні йому на праві особистої власності земельні ділянки та житловий будинок, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , і в результаті продажу яких позивач отримав грошові кошти в сумі 604 810 грн.

Отже, отримана в результаті продажу 19 травня 2020 року земельних ділянок та житлового будинку за вказаною адресою сума коштів у розмірі 604 810 грн була достатньою для придбання через два місяці - 11 липня 2020 року квартири АДРЕСА_4 за 290 035 грн.

Таким чином, суд вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами набуття вказаної квартири за рахунок належних йому особистих коштів, отриманих за два місяці до придбання даної квартири, в результаті відповідних правочинів купівлі-продажу належної йому на праві особистої власності нерухомості, тому наявні підстави для визнання квартири АДРЕСА_4 особистою приватною власністю позивача.

Щодо квартири АДРЕСА_5 суд вважає, що виходячи зі встановлених судом обставин, на зазначене майно поширюється правовий режим спільного сумісного майна згідно зі ст. 60 СК України і в порядку його поділу частки позивача та відповідача є рівними.

За таких обставин, враховуючи вищевикладені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 57, 60, 70 СК України, статтями 4, 10-13, 76-82, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати право особистої приватної власності ОСОБА_1 на трикімнатну квартиру загальною площею 69,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири загальною площею 25,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири загальною площею 25,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко