Справа № 199/8599/23
РІШЕННЯ

Іменем України

13.12.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Циганок К.С., за участі представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, просив стягнути з нього в матеріальні збитки в розмірі 133929,40 грн., моральну шкоду в розмірі 40000,00 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

У підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 14.09.2021 року, о 07 годині 40 хвилин, на перехресті пр. Слобожанського та вул. Донецької, в м. Дніпрі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi Outlander XL реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля ДЕУ реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок зіткнення транспортним засобам спричинено значні механічні ушкодження.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по адміністративній справі № 199/8390/21 від 01.02.2022 року водія ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, проте провадження по справі було закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Внаслідок винних дій відповідача транспортному засобу - автомобілю Mitsubishi Outlander XL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є власністю позивача, було спричинені значні механічні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 3411/21 від 18.11.2021 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mitsubishi Outlander XL реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП складає 288533 грн. 61 коп. Ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Outlander XL реєстраційний номер НОМЕР_1 у аварійному (пошкодженому) стані складає 43969 грн. 69 коп. Витрати на проведення товарознавчої експертизи транспортного засобу склали 5000 грн. Витрати на послуги евакуатора склали 1500 грн.

Цивільно-правову відповідальність водія ОСОБА_2 , як власника наземного транспортного засобу, на момент ДТП було застраховано у страховій компанії ТДВ СК КРЕДО, про що свідчить поліс № 203563493, який діяв на час дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до даного полісу страхова сума ( ліміт відповідальності ) за шкоду, заподіяну майну становить 130000 гривен. Розмір франшизи становить 1300 грн.

Страховою компанією ТДВ СК КРЕДО позивачу було сплачено 128700 грн.

Позивач, в якості матеріальних витрат, також зазначає витрати на юридичні послуги адвоката - 10000 грн. та витрати на поштові послуги - 265 грн. 40 коп.

Позивач просив суд, з урахуванням виплати страхової компанії, стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 133929 грн. 37 коп., які складаються з: 115863,97 грн. - різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, 5000 грн. - витрати на проведення товарознавчої експертизи транспортного засобу, 1500 грн. - витрати на послуги евакуатора 10000 грн. - послуги адвоката, 265,40 грн. - витрати на поштові послуги, 1300 грн. - франшизу.

У результаті пошкодження автомобіля, було порушено звичний уклад життя родини позивача. Онука позивача - ОСОБА_4 , яка постійно користувалась автомобілем та виховує двох дітей, була позбавлена можливості відвозити їх зранку на навчання до школи, у зв`язку з чим діти пропускали зайняття. Після дорожньо-транспортної пригоди у онуки позивача ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_5 значно погіршився стан здоров`я, вона не спала ночами, стала нервовою, внаслідок чого вона з дитиною вимушена була звертатись до лікаря. Дорожня-транспортна пригода стала значним випробуванням для родини позивача, що викликало значні страждання, додаткові витрати на транспорт. Моральна шкода полягає у душевному стражданні, яку позивач зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна та оцінює в 40000,00 коп.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року було відкрито провадження по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечував проти стягнення франшизи та моральної шкоди.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, приходить до наступного.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 14.09.2021 року о 07-40 годині в м.Дніпро, на регульованому світлофором перехресті пр.Слобожанського та вул. Донецької, в районі будинку №73 по пр.Слобожанському, керуючи автомобілем «ЗАЗ-Деу» № НОМЕР_2 , виконуючи розворот при зеленому сигналі світлофору, не дав дорогу автомобілю «Деу» № НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який слідував у зустрічному напрямку прямо, чим вимусив водія ОСОБА_6 вжити заходів щодо зменшення швидкості руху та змінити напрямок руху праворуч, в результаті чого автомобіль «Деу» № НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , зіткнувся з автомобілем «Мітсубісі» № НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , від чого сталось перекидання автомобіля «Мітсубісі» № НОМЕР_1 , а автомобіль «Деу» № НОМЕР_3 продовжив некерований рух і скоїв зіткнення з автомобілем «Заз-Деу» № НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2

ОСОБА_2 порушив вимоги п.16.6 ПДР України. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальні збитки.

Відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2022 року відповідача визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до висновку експерта №3411/21 від 18.11.2021 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В. вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу, як власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «Mitsubishi Outlander XL», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті Д.Т.П., складає: 288533 грн. 61 коп., що становить ринкову вартість автомобіля до дтп. Ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіль «Mitsubishi Outlander XL», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у аварійному (пошкодженому) стані після Д.Т.П. складає: 43969 грн. 69 коп.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Таким чином, шкода заподіяна позивачу, становить 288533,61 грн.- 43969,69 грн.= 244563,22 грн.

Цивільно-правову відповідальність водія ОСОБА_2 , як власника наземного транспортного засобу, на момент ДТП було застраховано у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО», про що свідчить поліс № 203563493, який діяв на час дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до даного полісу страхова сума ( ліміт відповідальності ) за шкоду, заподіяну майну становить 130000 гривен. Розмір франшизи становить 1300 грн.

Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» виконало свій обов`язок перед позивачем та сплатило страхове відшкодування в розмірі 128700,00 гривень.

За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Виходячи з положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з вищевказаних норм Закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в розмірі 115863,92 грн., витрати на послуги евакуатора 1500,00 грн., які підтверджуються актом № 594 від 14.09.2021 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), 5000,00 грн. - витрати на проведення авто товарознавчої експертизи (№3411/21), підтверджені квитанцією про оплату експертних послуг від 18.11.2021 року, а також витрати на поштові послуги в розмірі 265,40 грн., що підтверджуються чеками ДД ПАТ «Укрпошта».

Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача 1300,00 грн. франшизи, суд відмовляє у задоволенні даних вимог, виходячи з наступного.

При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Тобто, франшиза - це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Однак, позивач ставить вимоги щодо стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) з урахуванням вже 1300,00 грн. франшизи, а отже вимоги щодо окремого стягнення з відповідача даної суми є безпідставним збільшенням розміру матеріальної шкоди.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000 грн., то згідно до ч. 1, 2 п. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Позивач зазначив, що в результаті пошкодження автомобіля, який є засобом для пересування позивача, позивач був позбавлений тривалий час можливості використовувати свій автомобіль, а відсутність транспортного засобу значно обмежує його пересування. Окрім того, позивач наголошує що втратив душевний спокій, отримав стрес, відчуває постійні переживання, порушено звичайний уклад його життя та життя сім`ї. Моральна шкода полягає у душевному стражданні, яку позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна.

Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 40000,00 гривень.

Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, з урахуванням викладеного, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 40000,00 гривень є надто завищеним. Суд враховує, що тяжких наслідків для позивача не настало, а тому, суд доходить висновку, що за вказаних обставин відшкодування моральної шкоди в сумі 5000,00 гривень є достатнім, обґрунтованим та справедливим, і стягує зазначену суму на користь позивача з відповідача.

Що стосується вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд приходить до наступного.

За приписами ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За положеннями ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

На підтвердження витрат за надання правничої допомоги позивачем подано докази, а саме: ордер на надання правничої допомоги від 10.08.2023 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3070, договір про надання правничої допомоги від 09.08.2023 року.

Суд зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

При цьому, договір про надання правничої допомоги, укладений між сторонами не містить визначення вартості послуг адвоката погодинно чи гонорару.

З огляду на викладене вище, враховуючи той факт, суд дійшов висновку про відмову в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи результат розгляду справи та відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 1276,29 грн.

Керуючись ст.ст.12,81,133,144,263-265, ЦПК України, ст.ст. 23,1166,1167,1188 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну в розмірі 122529,32 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1276,29 грн., а всього 128905 (сто двадцять вісім тисяч дев`ятсот п`ять) гривень 32 копійки.

В іншій частині позовних вимог, а також у стягненні судових витрат у вигляді правничої допомоги,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складення повного рішення апеляційної скарги.

Суддя: Руденко В.В.