УХВАЛА

24 січня 2023 року

м. Київ

справа № 576/319/21

провадження № 61-16294св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 травня 2021 року в складі судді Мазур С. А. та постанову Сумського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року в складі колегії суддів Ткачук С. С., Кононенко О. Ю., Криворотенка В. І.,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 травня

2021 року позов задоволено частково: визнано за ОСОБА_1 право власності на 9/50 частин будинку з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 ; вирішено питання щодо розподілу судових витрат; скасовано арешт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за вказаною адресою.

Постановою Сумського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 травня 2021 року змінено у частині розподілу судових витрат шляхом стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування судового збору 200 грн; в іншій частині рішення суду залишено без змін.

01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою на вказані судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2021 року в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А. відкрито касаційне провадження в справі.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2023 року призначено справу судді-доповідачеві Антоненко Н. О., судді, які входять до складу колегії: Дундар І. О., Русинчук М. М.

Стаття 129 Конституції Українисеред основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У справі, що переглядається ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме будинку з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , вартість якого в розмірі 70 128 грн ОСОБА_1 визначила як ціну позову. При цьому позивач просила визнати за собою Ѕ частку в праві спільної власності на будинок.

Згідно копії договору купівлі-продажу, наявного в матеріалах справи на а. с. 7, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та споруд ами на АДРЕСА_1 становить 70 128 грн.

З огляду на викладене ціна позову у справі, що переглядається, складає 35 064 грн, а тому справа є малозначною в силу закону.

Касаційна скарга не містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним із помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржені судові рішення ухвалені в малозначній справі, то касаційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, статтями 19, 389, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження в справі № 576/319/21 за касаційною скаргою закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її написання та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук