Справа № 296/6998/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" листопада 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі: головуючого судді Шкирі В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С.Бокаріуса» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, надбавок за кваліфікаційний клас судового експерта, вислугу років, та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С.Бокаріуса», який в подальшому уточнив (а.с.25-26) та просив стягнути з відповідача на його користь:

- середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 14.02.2023 по 12.07.2023 у розмірі 27304,26 грн.;

- надбавку за третій кваліфікаційний клас судового експерта за час вимушеного прогулу, спричиненого звільненням з 30.06.2022 по 12.07.2023 у розмірі 5000,00 грн.;

- надбавку за стаж роботи (понад 3 роки 10%) за час вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням з 30.06.2022 по 30.06.2023 у розмірі 3864,38 грн.;

-завдану моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн.;

-сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що наказом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса» № 1510/07-02 від 15.11.2021 року він був прийнятий на посаду старшого наукового співробітника відділення Бюро у м. Києві за сумісництвом, за строковим трудовим договором до проведення конкурсу на заміщення вакантної посади та затвердження директором відповідного рішення Вченої Ради про обрання кандидата на посаду за підсумками конкурсу з 16 листопада 2021 року з неповним робочим часом з відпрацюванням 10 годин на тиждень - роботою у середу та четвер з 13 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин та у п`ятницю з 15 годин 00 хвилин до 17 годин 00 хвилин пропорційно відпрацьованого часу з посадовим окладом відповідно до штатного розпису 9178,00 грн. в місяць.

Натомість, відповідач під приводом змін в організації виробництва і праці, а також скорочення штату працівників незаконно припинив дію трудового договору позивача та звільнив його з роботи згідно наказу № 374/07-02 від 29.06.2022.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 28.03.2023 у справі №296/4912/22 його позов до відповідача задоволено частково.

Визнано незаконним та скасувано наказ Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" №374/07-02 від 29.06.2022 року "Про припинення трудового договору з ОСОБА_2 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого наукового співробітника віддділення-Бюро у м. Києві за сумісництвом, за строковим трудовим договором до проведення конкурсу на заміщення вакантної посади та затвердження директором Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" відповідного рішення Вченої Ради про обрання кандидата на посаду за підсумками конкурсу з 30 червня 2022 року.

Стягнуто з Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" () на користь ОСОБА_1 :

- середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 41083 (сорок одна тисяча вісімдесят три) грн 98 коп.

- 25% посадового окладу за вчене звання доцента у розмірі 3470 (три тисячі чотириста сімдесят) грн 89 коп, 15% посадового окладу за науковий ступінь кандидата наук за весь період роботи у розмірі 2082 (дві тисячі вісімдесят дві) грн 54 коп.

- завдану моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) 00 грн.

- суму сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) грн 70 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12250 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп.

Також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 80 коп.

Рішення суду набрало законної сили 28.04.2023 року.

При цьому, судовим рішенням визначено, що розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 з урахуванням суд доплат за вчене звання та науковий ступінь становить - 255,18 гривень.

12 липня 2023 року Позивач отримав засобами месенджеру Viber копію листа Відповідача б/н про поновлення на роботі з виплатою всіх сум згідно рішення суду та копією наказу від 30 червня 2023 року №427/07-02 «Про поновлення на роботі та виплати грошових сум».

Так як фактично наказ про поновлення на роботі позивач отримав лише з 12 липня 2023 року то відповідач повинен сплатити йому середній заробіток з 14.02.2023 по 12. липня 2023 в сумі 27304,26 грн

Ухвалою суду від 27.07.2023 провадження по вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

24.08.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив, що позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач лише 27.06.2023 звернувся до директора ННЦ ІСЕ із заявою про поновлення на роботі на підставі рішення суду та виплати грошових сум. До цього часу ННЦ ІСЕ рішення суду не отримувало, під час оголошення рішення представник ННЦ ІСЕ не був присутній в суді.

Національний науковий центр "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" () виплатив ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 28.03.2023 :

- середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 41083 (сорок одна тисяча вісімдесят три) грн 98 коп.

- 25% посадового окладу за вчене звання доцента у розмірі 3470 (три тисячі чотириста сімдесят) грн 89 коп, 15% посадового окладу за науковий ступінь кандидата наук за весь період роботи у розмірі 2082 (дві тисячі вісімдесят дві) грн 54 коп.

- завдану моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) 00 грн.

- суму сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) грн 70 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12250 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп.

Крім того наказом виконуючого директора ННЦ ІСЕ №518/07-02 від 20.07.2023 нараховано та виплачено ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.02.2023 по 29.06.2023 в сумі 12366,92 грн. Проте, оскільки суд не зобов`язував робити і подальший розрахунок середнього заробітку в розмірі 255,18 грн середній заробіток розраховано відповідно до постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року, а саме за квітень травень 2022 року з урахуванням того, що він працює за сумісництвом.

Сторони до суду не з`явилися .

Позивач та його представник надали заяви про розгляд позовної заяви без їх участі.

Представник позивача був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення 12.09.2023, проте до суду не з`явився, причини неявки суду невідомі, клопотання про відкладення судового засідання не надав.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

28.03.2023 Корольовським районним судом м.Житомира ухвалено рішення у справі №296/4912/22, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнано незаконним та скасувано наказ Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" №374/07-02 від 29.06.2022 року "Про припинення трудового договору з ОСОБА_2 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого наукового співробітника віддділення-Бюро у м. Києві за сумісництвом, за строковим трудовим договором до проведення конкурсу на заміщення вакантної посади та затвердження директором Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" відповідного рішення Вченої Ради про обрання кандидата на посаду за підсумками конкурсу з 30 червня 2022 року.

Стягнуто з Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" () на користь ОСОБА_1 :

- середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 41083 (сорок одна тисяча вісімдесят три) грн 98 коп.

- 25% посадового окладу за вчене звання доцента у розмірі 3470 (три тисячі чотириста сімдесят) грн 89 коп, 15% посадового окладу за науковий ступінь кандидата наук за весь період роботи у розмірі 2082 (дві тисячі вісімдесят дві) грн 54 коп.

- завдану моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) 00 грн.

- суму сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) грн 70 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12250 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп.

Також стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 80 коп.

Рішення суду набрало законної сили 28.04.2023 року.

При цьому, судовим рішенням визначено, що розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 з урахуванням суд доплат за вчене звання та науковий ступінь становить - 255,18 гривень.

21.06.2023 Дрейс написав заяву на ім`ядиректора про поговлення його на роботі на виконання рішення суду (а.с.16)

В.О. Директора ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 , що з 30.06.2023 його поновлено на роботі на підставі його заяви від 27.06.2023 (а.с.17) додавши наказ № 427/07-02 від 30.06.2023

19.07.2023 ОСОБА_1 просив встановити йому надбавку за 3 кваліфікаційний клас судового експерта та виплатити її за весь час вимушеного прогулу з 30.06.2022 та надбавку за вислугу років та виплатити її за весь час вимушеного прогулу з 30.06.2022 яка становить 10% від посадового окладу за стаж роботи 4 роки .

30 червня 2023 відповідачем видано наказ №427/07-02 про поновлення на роботі та виплати грошових сум згідно якого:

Параграф 1 Про поновлення на роботі та виплати грошових сум.

ОСОБА_1 з 30.06.2022 поновлено на посаді старшого наукового співробітника відділу науково-методичної роботи Київського відділення Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України за сумісництвом за строковим трудовим договором до проведення конкурсу на заміщення вакантної посади та затвердження директором Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" відповідного рішення Вченої Ради про обрання кандидата на посаду за підсумками конкурсу з неповним робочим часом, відпрацюванням 10 годин на тиждень-роботою у середу та четвер з 13-00 години до 17-00 годин та у п`ятницю з 15-00 години до 17-00 години, оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу з посадовим окладом відповідно до штатного розпису у розмірі 9178,00 грн на місяць.

Вважати не чинним наказ директора від 29 червня 2022 року №374/07-02 "Про рипинення трудового договору з ОСОБА_1 №

Виплатити ОСОБА_1 за період з 30.06.2022 по 13.02.2023 наступні кошти:

- середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 41083 (сорок одна тисяча вісімдесят три) грн 98 коп.

- 25% посадового окладу за вчене звання доцента у розмірі 3470 (три тисячі чотириста сімдесят) грн 89 коп, 15% посадового окладу за науковий ступінь кандидата наук за весь період роботи у розмірі 2082 (дві тисячі вісімдесят дві) грн 54 коп.

- завдану моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) 00 грн.

- суму сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) грн 70 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12250 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп.

Параграф 2 Про доплату за науковий ступінь

Встановити ОСОБА_1 щомісячну доплату за науковий ступінь кандидата технічних наук у розмірі 15% посадового окладу з 30 червня 2023 року

Параграф 3 Про доплату за вчене звання

Встановити ОСОБА_1 щомісячну доплату за вчене звання доцента кафедри безпеки інформаційних і комунікаційних систем у розмірі 25% посадового окладу з 30 червня 2023 року

За період з 14.02.2023 по 29.06.2023 виплатити ОСОБА_1 12366,92 грн - середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.44)

30 червня 2023 відповідачем видано наказ №427/07-02 про поновлення на роботі та виплати грошових сум (аналогічний) згідно якого змінено лише посадовий оклад ОСОБА_1 та вказано, що він складає 99945,00 грн замість 9178,00 грн

20 липня 2023 відповідачем видано наказ №518/07-02 про внесення змін до наказу згідно якого в параграф 1 наказу ННЦ "ІСЕ ім. ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" про поновлення на роботі та виплати грошових сум ОСОБА_1 від 30 червня 2023 року № 427/07-02 внесено зміни та доповнення та викладено в наступній редакції:

ОСОБА_1 з 30.06.2022 поновлено на посаді старшого наукового співробітника відділу науково-методичної роботи Київського відділення Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України за сумісництвом за строковим трудовим договором до проведення конкурсу на заміщення вакантної посади та затвердження директором Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" відповідного рішення Вченої Ради про обрання кандидата на посаду за підсумками конкурсу з неповним робочим часом, відпрацюванням 10 годин на тиждень-роботою у середу та четвер з 13-00 години до 17-00 годин та у п`ятницю з 15-00 години до 17-00 години, оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу з посадовим окладом відповідно до штатного розпису у розмірі 9945,00 грн на місяць.

Вважати не чинним наказ директора від 29 червня 2022 року №374/07-02 "Про рипинення трудового договору з ОСОБА_1 №

Виплатити ОСОБА_1 за період з 30.06.2022 по 13.02.2023 наступні кошти:

- середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 41083 (сорок одна тисяча вісімдесят три) грн 98 коп.

- 25% посадового окладу за вчене звання доцента у розмірі 3470 (три тисячі чотириста сімдесят) грн 89 коп, 15% посадового окладу за науковий ступінь кандидата наук за весь період роботи у розмірі 2082 (дві тисячі вісімдесят дві) грн 54 коп.

- завдану моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) 00 грн.

- суму сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) грн 70 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12250 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп.

За період з 14.02.2023 по 29.06.2023 виплатити ОСОБА_1 12366,92 грн - середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.44)

Згідно розрахункового листа за липень 2023 року ОСОБА_1 нараховано 12366,92 грн утримано 1505,88 грн, до видачі 861,04 грн (а.с.43)

Відповідач вказує, що для визначення середнього заробітку він брав квітень та травень 2022 року (а.с.58)

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частин другої, сьомої статті 235 КЗпП України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 18 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) виклала такі правові висновки.

У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі № 1-18/2013 щодо тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108/95-ВР) Конституційний Суд України вказав, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Конституційний Суд України зробив висновок, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто всіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Тобто Конституційний Суд України фактично зробив висновок, що навіть у разі невиконання трудової функції не з власної вини, він вважається таким, що працює і отримує за це заробітну плату, а не компенсацію, бо саме заробітна плата є тією грошовою виплатою, яка забезпечує можливість самого існування як працівника, так і, можливо, членів його сім`ї, а також наповнення державного бюджету, бо із цієї виплати вираховуються податки і збори, у тому числі внески до Пенсійного фонду України у розмірах, який передбачений саме для заробітної плати, а період вимушеного прогулу зараховується до страхового стажу.

Так, вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію.

Вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати, розмір якої обраховується згідно з Порядком № 100, і сама виплата, відповідно, названа середньою заробітною платою.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.

Вказана норма права, крім превентивної функції, виконує функцію соціальну, задовольняючи потребу працівника в засобах до існування на період незаконного звільнення. Відтак, за умови встановлення факту незаконного звільнення особи, час вимушеного прогулу працівника повинен бути оплаченим і спір розглянутим в одному позовному провадженні з вирішенням питання про поновлення на роботі, або в різних провадженнях, що не впливає на розрахунок середнього заробітку, оскільки період, за який він обраховується, є сталим для звільненого працівника.

Таке тлумачення відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, сприяє дотриманню балансу прав і законних інтересів незаконно звільнених працівників, які були позбавлені можливості працювати та отримувати гарантовану на конституційному рівні винагороду за виконану роботу, та стимулює несумлінних роботодавців, які порушили таке конституційне право працівників, у подальшому дотримуватися норм чинного законодавства.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати, бо є заробітною платою.

Згідно зі статтею 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття «затримка» (синонім - зволікання), за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення(див. постанову Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15).

В постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61-12857св18) вказано, що КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно з цією статтею рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Таким чином, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. При цьому мається на увазі не формальне, а фактичне забезпечення поновленому працівнику доступу до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Невчинення роботодавцем усіх дій, які включають у себе виконання рішення суду про поновлення на роботі, є підставою для покладення на нього відповідальності, визначеної статтею 236 КЗпП України. Застосування цієї норми до правовідносин, які виникають у зв`язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі, відповідає їх змісту та фактичним обставинам, оскільки підстави для нарахування формально поновленому працівнику заробітної плати як винагороди за виконану роботу немає, проте його вина у невиконанні посадових обов`язків і неприступленні до роботи також відсутня.

Так представник відповідача вказує, що про рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі та необхідність здійснити на його користь виплати вони дізналися лише після того, як 27.06.2023 отримали заяву ОСОБА_1 про поновлення його на роботі.

Суд вважає, таке твердження таким, що не відповідає матеріалам справи так в рішенні суду від 28.03.2023 у справі №296/4912/23 (а.с.73 зворотній бік) вказано, що під час судового розгляду представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Після оголошеної перерви не з`явився, згідно поданої позовної заяви просить закінчити розгляд справи за його відсутності.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, вступну та резолютивну частини було оприлюднен в реєстрі 24.04.2023

За приписами ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У пракцтиці Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися наданими процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки )рішення ЄСПЛ у справ "Каракуця проти України, заява 18986/06 від 16.02.2017) сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008

Отже, представник відповідача був учасником розгляду справи №296/4912/23, давав пояснення суду, проте скористався своїм правом про завершення розгляду справи без його участі, що передбачено ЦПК України, отже він мав цікавитися (протягом розумного строку) станом розгляду справи.

Враховуючи, що рішення у справі №296/4912/23 ухвалено 28.03.2023, та представник відповідача не цікавився, яким чином завершено розгляд справи протягом розумного строку, суд вважає, що таким чином він не виконав своїх обов`язків, що призвело до невиконання рішення суду про поновлення позивача на роботі в короткі строки, хай не негайно 29.03.2023 але протягом значно коротшого строку ніж 30.06.2023.

Судом встановлено, що відповідачем на виконання рішення суду у справі №296/4912/23 від 28.03.2023 винесено три накази

30 червня 2023 відповідачем видано наказ №427/07-02 про поновлення на роботі та виплати грошових сум згідно якого:

Параграф 1 Про поновлення на роботі та виплати грошових сум.

ОСОБА_1 з 30.06.2022 поновлено на посаді старшого наукового співробітника відділу науково-методичної роботи Київського відділення Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України за сумісництвом за строковим трудовим договором до проведення конкурсу на заміщення вакантної посади та затвердження директором Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" відповідного рішення Вченої Ради про обрання кандидата на посаду за підсумками конкурсу з неповним робочим часом, відпрацюванням 10 годин на тиждень-роботою у середу та четвер з 13-00 години до 17-00 годин та у п`ятницю з 15-00 години до 17-00 години, оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу з посадовим окладом відповідно до штатного розпису у розмірі 9178,00 грн на місяць.

Вважати не чинним наказ директора від 29 червня 2022 року №374/07-02 "Про рипинення трудового договору з ОСОБА_1 №

Виплатити ОСОБА_1 за період з 30.06.2022 по 13.02.2023 наступні кошти:

- середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 41083 (сорок одна тисяча вісімдесят три) грн 98 коп.

- 25% посадового окладу за вчене звання доцента у розмірі 3470 (три тисячі чотириста сімдесят) грн 89 коп, 15% посадового окладу за науковий ступінь кандидата наук за весь період роботи у розмірі 2082 (дві тисячі вісімдесят дві) грн 54 коп.

- завдану моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) 00 грн.

- суму сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) грн 70 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12250 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп.

Параграф 2 Про доплату за науковий ступінь

Встановити ОСОБА_1 щомісячну доплату за науковий ступінь кандидата технічних наук у розмірі 15% посадового окладу з 30 червня 2023 року

Параграф 3 Про доплату за вчене звання

Встановити ОСОБА_1 щомісячну доплату за вчене звання доцента кафедри безпеки інформаційних і комунікаційних систем у розмірі 25% посадового окладу з 30 червня 2023 року

За період з 14.02.2023 по 29.06.2023 виплатити ОСОБА_1 12366,92 грн - середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.44)

30 червня 2023 відповідачем видано наказ №427/07-02 про поновлення на роботі та виплати грошових сум (аналогічний) згідно якого змінено лише посадовий оклад ОСОБА_1 та вказано, що він складає 99945,00 грн замість 9178,00 грн

20 липня 2023 відповідачем видано наказ №518/07-02 про внесення змін до наказу згідно якого в параграф 1 наказу ННЦ "ІСЕ ім. ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" про поновлення на роботі та виплати грошових сум ОСОБА_1 від 30 червня 2023 року № 427/07-02 внесено зміни та доповнення та викладено в наступній редакції:

ОСОБА_1 з 30.06.2022 поновлено на посаді старшого наукового співробітника відділу науково-методичної роботи Київського відділення Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" Міністерства юстиції України за сумісництвом за строковим трудовим договором до проведення конкурсу на заміщення вакантної посади та затвердження директором Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" відповідного рішення Вченої Ради про обрання кандидата на посаду за підсумками конкурсу з неповним робочим часом, відпрацюванням 10 годин на тиждень-роботою у середу та четвер з 13-00 години до 17-00 годин та у п`ятницю з 15-00 години до 17-00 години, оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу з посадовим окладом відповідно до штатного розпису у розмірі 9945,00 грн на місяць.

Вважати не чинним наказ директора від 29 червня 2022 року №374/07-02 "Про рипинення трудового договору з ОСОБА_1 №

Виплатити ОСОБА_1 за період з 30.06.2022 по 13.02.2023 наступні кошти:

- середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 41083 (сорок одна тисяча вісімдесят три) грн 98 коп.

- 25% посадового окладу за вчене звання доцента у розмірі 3470 (три тисячі чотириста сімдесят) грн 89 коп, 15% посадового окладу за науковий ступінь кандидата наук за весь період роботи у розмірі 2082 (дві тисячі вісімдесят дві) грн 54 коп.

- завдану моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) 00 грн.

- суму сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) грн 70 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12250 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп.

Таким чином відповідач сам погодився з тим, що повинен виплатити середньомісячний заробіток за зволікання з виконаннями рішення суду, спірним лише є період за який він повинен бути сплачений та виходячи з якої суми.

Щодо визначення періоду за який необхідно сплатити середній заробіток.

Суд вважає, що позивач довів що період за який необхідно сплатити середній заробіток це з 14.02.2023 по 12.07.2023 так як в матеріалах справи наявні 3 накази на виконнання рішення суду у справі №296/4912/22 .

Так наказ №427/07-02 від 30.06.2023 де оклад позивача 9178,00 грн завірений 03.07.2023, а наказ №427/07-02 від 30.06.2023 де оклад позивача 9945,00 грн завірений 13.07.2023 (а.с.55,56)

Отже, є доведеним, що позивач не міг довідатися про наказ №427/07-02 від 30.06.2023 де оклад позивача 9945,00 грн завірений 13.07.2023 раніше 13.07.2023

Щодо розрахунку середнього заробітку.

Суд ухвалюючи рішення у справі №296/4912/22 визначив, що розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 з урахуванням суд доплат за вчене звання та науковий ступінь становить - 255,18 гривень. Рішення набрало законної сили та є обов`язковим до виконання.

Відповідач вказує, що для визначення середнього заробітку він брав квітень та травень 2022 року (а.с.58)

Натомість суд визначаючи середній заробіток у справі №296/4912/22 від 28.03.2023 вказав:

"Під час визначення суми середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу суд враховує час вимушеного прогулу з дня звільнення, тобто з 30.06.2022, по день надання позивачем розрахунку, тобто по 13.02.2023 включно, розмір середньоденної заробітної плати, який визначений за березень, квітень 2022 року згідно розрахунку, наданого позивачем, та який становить 255, 18 грн, і визначає розмір суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача з відповідача у розмірі 41083, 98 грн" (а.с.75 зворотній бік)

При цьому вбачається що позивачем розмір середньої заробітної плати розраховано з виплат за попередні два місяці роботи та доплат, які підлягають виплаті і які враховуються при обрахунку середньої заробітної плати:

Так в березні 2022 року відпрацьовано 22 дні: заробітна плата -5650,23 грн, доплата за доцента (25% від окладу) - 621,56 грн, доплата за кандидата наук (15% від окладу) -372,94 грн, а всього - 6644,73 грн

В квітні 2022 року відпрацьовано 21 день: заробітна плата -3091,54 грн, доплата за доцента (25% від окладу) - 772,89 грн, доплата за кандидата наук (15% від окладу) -463,73 грн, а всього - 4328,16 грн(а.с.73) що сумврно становить 10972,89 грн (за березень та квітень 2022 року) /43 відпрацьовані дні =255,18 грн (середньоденна заробітна плата)

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначено, що «преюдиційність, це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта». Таким чином, з огляду на склад учасників справи № 296/4912/22, факти, встановлені ухваленим в ній судовим рішенням, має преюдиційне значення в цій справі №296/6998/23.

Так судовим рішенням у справі 296/4912/23, що набрало законної сило, встановлено розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 255,18 грн

Намагаючись у цій справі довести необхідність по-іншому обчислювати розмір середньої заробітної плати з урахуванням того, що ОСОБА_1 після поновлення його на роботі за рішенням суду жодного повного місяця не відпрацював сторони фактично ставлять під сумнів обставини, встановлені судовим рішенням у справі № 296/4912/22, що набрало законної сили.

Разом з тим, якщо сторони не були згідні із цими судовим рішенням, вони мали можливість оскаржити їх, в тому числі в апеляційному порядку, чого зроблено не було.

За таких обставин суд констатує, що і в цій справі розмір середньоденої заробітної плати ОСОБА_1 становить 255,18 грн.

Разом з цим сторони посилаються на те, що ОСОБА_1 поновлений на роботі з 30.03.2022 року з неповним робочим часом, відпрацюванням 10 годин на тиждень-роботою у середу та четвер з 13-00 години до 17-00 годин та у п`ятницю з 15-00 години до 17-00 години, оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу з посадовим окладом відповідно до штатного розпису у розмірі 9945,00 грн на місяць.

Отже за період з 14.02.2023 по 12.07.2023 ОСОБА_1 мав би відпрацювати :

у лютому 2023 року - 20 годин, що становити 2,5 дні

у березні 2023 року- 50 годин, що становить 6,25 дні

у квітні 2023 року - 40 годин, що становит 5 днів

у травні 2023 року-44 години, що становить 5,5 днів

у червні 2023 року - 46 годин, що становить 5,75 днів

у липні 2023 року 14 годин, що становить 1,75 днів

а всього 210 годин, що становить 26,75 дні х 255,18 грн = 6826,06 грн

Так суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми заробітної плати і середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми заробітної плати і середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 18 липня 2018 року у справі № 359/10023/16-ц, від 07 жовтня 2020 року у справі № 523/14396/19, від 16 листопада 2020 року у справі № 607/3509/17, від 23 грудня 2021 року у справі № 607/1429/17, 18 січня 2022 року у справі № 607/2699/17, отже з цього приводу практика є сталою.

Згідно розрахункового листа за липень 2023 року ОСОБА_1 нараховано 12366,92 грн утримано 11505,88 грн, до видачі 861,04 грн (а.с.43)

Таким чином відповідачу необхідно здійснити перерахунок сум, які підлягають виплаті ОСОБА_4 , оскільки ним невірно визначено середній заробіток та кількість днів за які він повинен бути сплачений з врахуванням того що вже сплачено 861,04 грн.

Таким чином до сплати підлягає 6826,06 грн - 861,04 грн =5965,02 грн з яких підлягає утримання податків і обов`язкових платежів

Щодо вимог про стягнення надбавки за кваліфікаційний клас судового експерта.

Позивач почакково просив стягнути 5000,00 грн з розрахунку 400 грн х 12,5 місяців.

Представник відповідача вказав, що розрахунок повинен здійснюватися виходячи з такого 400,00 грн : 0,25 ставки=100,00 грн на місяць (а.с.36) .

Отже, сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1 присвоєно кваліфікаційний клас судового експерта 27.04.2022, що є підставою для встановлення та виплпти надбавки в розмірі встановленому постановою КМУ № 314 від 30.03.2014 №Про умови оплати праці працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз"

Нададі Позивач вказав, що погоджується з обрахунком надбавки виходячи з розміру 100,00 грн на місяць, що за 12,5 місяців складає 1250,00 грн (а.с.53)

З огляду на викладене суд вважає необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1250,00 грн. надбавки за кваліфікаційний клас судового експерта.

Щодо стягнення надбавки за стаж роботи понад 3 роки.

Позивач вказує, що довідка Національної академії Служби Безпеки України №18 від 16.05.2022 про те, що ОСОБА_1 працював на посаді старшого наукового співробітника за сумісництвом з 11.09.2019 по 28.11.2021 не надавалась до відділу кадрів відповідача у зв`язку із незаконним звільненням позивача 30.06.2022 року (а.с53)

Представник відповідача також стверджує, що вказана довідка до 26.07.2023 року не надходила до відділу кадрів, при цьому долучена довідка є належним чином не засвідчена тому нарахування не проводилися.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки позивач вказує, що що довідка Національної академії Служби Безпеки України №18 від 16.05.2022 про те, що ОСОБА_1 працював на посаді старшого наукового співробітника за сумісництвом з 11.09.2019 по 28.11.2021 не надавалась до відділу кадрів відповідача у зв`язку із незаконним звільненням позивача 30.06.2022 року.

Разом з цим суд звертає увагу позивача, що він має право звернутися до відповідача з належним чином засвідченою довідкою чи подати її оригінал для відповідних нарахувань і випадку відмови відповідачем здійснити такі нарахування він не позбавлений права повторно звернутися до суду з цього приводу.

Щодо моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни "Просудову практикув справахпро відшкодуванняморальної (немайнової)шкоди"від 31.03.95№4 судам роз`яснено, що відповідно до ст.237-1КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя та здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Таким чином суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 3000 грн, оскільки навіть отримавши рішення суду про поновлення на роботі, яке б мало виконуватися у досить короткий проміжок часу не виконувалося понад 3 місяці, та позивач знову був змушений докладати зусиль для відновлення своїх прав, що дійсно могло завдати йому соральних страждань

Щодо судових витрат.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з квитанції № від 21.07.2023 року за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн (а.с.12) в цій частині позов задоволено частково, отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 402,60 грн. (3000,00 грн : 8000,00 грн х 1073,60 грн= 402,60 грн ).

За стягнення середнього заробітку (21679,80 грн) та складових заробітної плати - надбавки за кваліфікаційний клас судового експерта (1250,00 грн ) , надбавки за вислугу років (2486,30 грн ) всього вимог на 25416,10 грн позивач би мав сплатити 1073,60 грн судового збору проте він звільнений від такої сплати. Позов задоволено частково на суму 1250,00 грн та 5965,02 грн, всього на 7215,05 грн отже стягненню з відповідача в дохід держави підлягає 304,77 грн (7215,05 грн. : 625416,10 грн х 1073,60 грн =304,77 грн)

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат представник позивача надав договір про надання правової допомоги від 15.07.2023 № 07/1/2023 , укладений між адвокатом Шишовим М.Ю. та Дрейсом Ю.О., акт №1 приймання-передачі наданих послуг за договором № 07/1/2023 від 15.07.2023 від 09.10.2023, та рахунок №1 на 10000,00 гривень

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Враховуючи надані суду докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в сумі 5000, 00 грн.

Керуючись ст.ст.4,81,89,259,265,268,273,354,355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.засл.проф. М.С.Бокаріуса» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, надбавок за кваліфікаційний клас судового експерта, вислугу років, та моральної шкодизадовольнити частково.

Стягнути з Національного наукового центру "Інститут судових експертизім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" (код ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 5965 (п`ять тисяч дев`ятсот шісдесят п`ять) гривень 02 копійки з яких підлягає утримання податків і обов`язкових платежів.

Стягнути з Національного наукового центру "Інститут судових експертизім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" (код ) на користь ОСОБА_1 надбавку за кваліфікаційний клас судового експерта в сумі 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з Національного наукового центру "Інститут судових експертизім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" (код ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Національного наукового центру "Інститут судових експертизім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" (код ) на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору 402 (чотириста дві) гривні 60 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч ) гривень 00 копійок.

Стягнути з Національного наукового центру "Інститут судових експертизім.засл.проф. М.С. Бокаріуса" () на користь держави судовий збір у розмірі 304 (триста чотири гривні ) 77 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 03 листопада 2023 року

Cуддя В. М. Шкиря