Справа № 450/340/23 Провадження № 2/450/619/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б,

при секретарі Гев`як Ю.С.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про предмет спору : стягнення з відповідача на користь позивача нараховану на заборгованість по сплаті аліментів пеню у розмірі 36 896, 97 грн., інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 16 697, 47 грн.,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): 23 травня 2015 року, між сторонами, було укладено церковний шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_4 . В подальшому, сторони припинили спільне проживання. З цього часу позивач самостійно займається вихованням та утриманням їхнього сина. У лютому 2019 року позивачем подано заяву про видачу судового наказу та стягнення з відповідача мінімального розміру аліментів. Судовим наказом Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2019 року у справі №450/140/19 було вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 у розмірі 50%

прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 січня 2019

року. 25 лютого 2020 року було відкрито виконавче провадження №61386230 про примусове

виконання вищенаведеного судового наказу. Незважаючи на це, відповідач і надалі протягом трьох років не сплачував аліменти відповідно до даного судового наказу, окрім лише кількох платежів, внаслідок чого утворилась значна заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості здійсненого в межах виконавчого провадження, станом на 30.11.2022 року заборгованість відповідача становить 36 896, 97 гр. Розмір пені на заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 36 896, 97 грн. (100 % заборгованості). Також вважає, що з відповідача підлягають стягненню три проценти річних та інфляційні втрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України. Загальна сума втрат становить 14 182, 54 грн., 3 % річних становить 2 514, 93 грн. На підставі наведеного просить позовні вимоги задоволити.

16.05.2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказане мотивує тим, що у відповідача відсутня вина у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, у зв`язку із запровадженням карантину в Україні, а в подальшому введення воєнного стану в Україні, відповідач не можу працевлаштуватися та отримувати регулярний дохід. Відтак утворилася заборгованість зі сплати аліментів, яку він за можливості сплачує. Тому вважає, що відсутні підстави стягувати неустойку (пеню). Щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат в порядку ст. 625 ЦК України, то такі мотиви, також не заслуговують уваги, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами СК України, а саме ст. 196 СК України, яка містить в собі спеціальну відповідальність за прострочення сплати аліментів. Положення ст. 625 ЦК України на ці правовідносини не поширюється. На підставі наведеного, просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

31.05.2023 року позивачем подано відповідь на відзив, в кому позивач просить задоволити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки покликання представника відповідача, є безпідставні.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак з`явилася його представник, яка заперечила, щодо заявлених позовних вимог, просила в задоволенні таких відмовити з підстав викладених у відзиві.

Суд заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши позовну заяви, а також долучені письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 08.10.2015 року.

07.02.2019 року Пустомитівським районним судом Львівської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 16.01.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

25.02.2020 року заступником начальника відділу Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Максимиів О.В. відрито виконавче провадження № 61386230, щодо виконання судового наказу від 07.02.2019 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах у ВП № 61386230 від 29.12.2022 року, заборгованість боржника ОСОБА_3 зі сплати аліментів станом на 30.11.2022 року становить 36 896, 97 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, за період з 01.02.2019 року по 01.12.2023 року, розмір пені становить 306 129, 28 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст.196 СК України, неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, а навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постановах від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18), від 19 вересня 2019 року у справі №235/4359/16-ц (провадження №61-31462св18).

Згідно ч. 4ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з наведеного, розрахунок пені відповідає вимогам Сімейного кодексу України, суд, перевіривши розрахунки, вважає його арифметично правильними.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, яке містить визначення максимальної суми пені у розмірі 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у межах суми заборгованості зі сплати аліментів, тобто у сумі 36 896, 97 грн.

Відповідачу було відомо про винесення судом судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання сина, він був обізнаний з його змістом та знав про свій обов`язок з їх сплати, однак заходів щодо належного виконання покладеного на нього судом обов`язку не вжив, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у період, за який виникла заборгованість, суду не надав.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву в якому зазначає, що вина у відповідача у виникненні заборгованості відсутня, проте, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, суду не надано, та вказані обставини не є підставою для звільнення його від обов`язку сплачувати аліменти на утримання сина та не доводить відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості.

Окрім того, суд враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 14.12.2020 року у справі №661/905/19, відповідно до якої ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів).

Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказами, відповідно ч. 1ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тому з врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 36 896, 97 грн., підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення збитків від інфляції та 3% річних.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 235/4359/16-ц(провадження № 61-31462св 18) вказано про те, що доводи касаційної скарги в частині 3% річних за користування її грошима в порядку застосування ст.625 ЦК України, не заслуговують уваги, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України, а саме ст.196 СК України та містить в собі спеціальну відповідальність за прострочення сплати аліментів. До даних правовідносин положення ст.625 ЦК України про відповідальність за порушення грошового зобов`язання на ці правовідносини не поширюється.

Відтак, враховуючи позицію Верховного Суду та з огляду на те, що положення ст.196 СК України є нормою, яка передбачає спеціальну відповідальність за порушення зобов`язання щодо сплати аліментів, суд дійшов висновку про те, що позов в частині стягнення збитків від інфляції та 3% річних задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_2 , - задоволити частково.

Стянути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 36 896, 97 (тридцять шість тисяч вісімсот дев`яносто шість гривень 97 коп.) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 ,- відмовити.

Стянути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 11.08.2023 року.

СуддяН. Б. Добош