Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/900/22
Провадження № 2/499/28/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 січня 2023 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Березівського району Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, відповідно до якої просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , на спадкове майно нежитлову будівлю магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову, позивач посилалася на ту обставину, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , останнім місцем проживання та місцем відкриття спадщини є с. Білка Березівського району Одеської області, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка окрім іншого, складається з нежитлової будівлі, магазину загальною площею 216,70 кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 першої черги, оскільки є рідною донькою померлого. В зазначений строк позивач звернулася до нотаріальної контори, однак отримала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії від 13.09.2022 року №262/02-14, підстава відмови: на підтвердження права власності спадкодавця ОСОБА_2 , позивач надала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області, проте при проведені інвентаризації вказаного об`єкту та реєстрації його в Реєстрі будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва виявлено, що нежитлова будівля школи переобладнана в магазин зі збільшенням загальної площі на 31.9 кв.м. без дозвільних документів та реєстрації права власності за спадкодавцем на новостворений об`єкт.

Однак, даний нерухомий об`єкт, після здійснення його реконструкції, не може вважатися самочинним будівництвом та дійсно належав померлому ОСОБА_2 , оскільки за життя батько почав процедуру переоформлення права власності на даний нерухомий об`єкт, однак не встиг закінчити дану процедуру у зв`язку зі смертю.

У судове засідання позивач не з`явилася, однак надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з положенням ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Останнім місцем проживання та місцем відкриття спадщини є с. Білка Березівського (бувшого Іванівського) району Одеської області, що підтверджується довідкою з місця проживання.

Відповідно до копії свідоцтва про народження та шлюб позивача, позивач ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2 , тобто спадкоємцем його майна першої черги.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка окрім іншого складається з нежитлової будівлі, школи за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 184,8 кв.м., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Позивач спадщину після смерті батька прийняла у встановленому законом порядку, та отримала свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, що підтверджується матеріалами витребуваної, належним чином завіреної, копії спадкової справи.

Окрім позивача, спадкоємцем першої черги за законом є син померлого ОСОБА_3 , який також звернувся у встановленому законом порядку та отримав свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, що підтверджується матеріалами витребуваної, належним чином завіреної, копії спадкової справи.

Відповідно до копії спадкової справи, позивач та ОСОБА_3 уклали 01.09.2022 року уклали договір про поділ спадщини, згідно якого спірне нерухоме майно, а саме нежитлова будівля школи, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 після укладання цього договору відходить у спадщину позивачу ОСОБА_1 . Даний договір чинний та частково виконаний нотаріусом, про що свідчить його копія та видані на підставі нього свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_3 та позивача. На підставі чого ОСОБА_3 до справи як відповідач не залучався.

13.09.2022 року за №262/02-14 приватним нотаріусом Дучко В.М. було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нежитлову будівлю школи, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії є та обставина, що на підтвердження права власності спадкодавця ОСОБА_2 на вищевказане нерухоме майно, спадкоємцем ОСОБА_1 було надана свідоцтво про право власності на нерухоме майно, проте, при проведені КП «Іванівське БТІ» технічної інвентаризації вказаного об`єкту №2531 від 05.02.2020 року, виявлено, що нежитлова будівля школи переобладнана в магазин зі збільшенням загальної площі на 31.9 кв.м. без дозвільних документів та реєстрації права власності за спадкодавцем на новостворений об`єкт.

Судом було досліджено копію свідоцтва про право на нерухоме майно, згідно якого нежитлова будівля школи, що розташована за адресою АДРЕСА_1 має загальну площу 184,8 кв.м., складається з одноповерхової кам`яної нежитлової будівля 184,8 кв.м., дворова вбиральня 13,5 кв.м., свідоцтво датоване 16.09.2009 року.

Згідно копії технічного паспорту від 05.02.2020 року, виготовленого на замовлення ОСОБА_3 , тобто власника, загальна площа приміщень за адресою АДРЕСА_1 216,7 кв.м., та складається з магазину рік реконструкції 2014, вбиральні рік спорудження 1998, та огорожі рік спорудження 2014.

Згідно копії рішення Білчанської сільської ради від 26.12.2006 року, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було надано дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження місця розташування земельної ділянки в межах АДРЕСА_1 загальною площею 360 м.кв. під будівництво магазину змінної групи товарів та 01.04.2011 року укладено договір оренди землі з сільською радою та ОСОБА_2 , згідно якого в оренду передається ОСОБА_2 земельна ділянка, загальною площею 0,040 га, земельна ділянка надається в оренду разом з магазином та іншими спорудами, для здійснення роздрібної торгівлі, цільове призначення земельної ділянки магазин, роздрібна торгівля.

Також, позивачем до матеріалів справи було надано копію викопіровки з плану встановлення меж населених пунктів Білчанської сільської ради Іванівського району Одеської області під виділення земельної ділянки площею 0,36 га для реконструкції будівлі під магазин громадянину України ОСОБА_2 у власність з земель житлової та громадської забудови с. Білка.

Застосовуючи норми матеріального права, суд виходив з такого.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Згідно ч. 2, 4 ст. 15 Закону України, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 17 жовтня 2013 року № 868 , в редакції на час відкриття спадщини, передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об`єкти нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, квартиру, житлове та нежитлове приміщення. Державна реєстрація права власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення проводиться незалежно від того, чи зареєстроване право власності на житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, в яких вони розташовані.

Пунктом 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено перелік документів, який повинен подати заявник, крім документа, що підтверджує виникнення речового права на нерухоме майно, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об`єкт нерухомого майна, в тому числі, в результаті переведення об`єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки.

Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухомість є обов`язковою умовою оборотоздатності такого майна, тобто можливості особи, яка вважає себе його власником, здійснювати будь-які правочини щодо майна, включаючи можливість зацікавлених осіб оформити спадщину.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності позивачем як спадкоємцем, суд враховує положення ч. 2 ст. 328 ЦК якою встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.

За умовами ст. ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи, або оголошення її померлою.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 6 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

При цьому, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Доказів, які б спростовували висновки суду, матеріали справи не містять.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 ЦК України, переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ.

В силу ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Як роз`яснюється у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності. Відповідні положення щодо захисту права приватної власності поширюються також і на особу, яка хоча не є власником, але володіє майном з підстав, передбачених законом чи договором.

Враховуючи ту обставину, що незаконність набуття ОСОБА_2 права власності на дане нерухоме майно не встановлена судом, суд вважає, що таке право набуте позивачем правомірно.

Матеріалами справи доведено, та визнано відповідачем по справі, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 почав процедуру переоформлення майна, а саме нежитлової будівлі школи в магазин, про що свідчить копія викопіровки для надання земельної ділянки під магазин, копія технічного паспорту виготовлена у 2020 році, тобто спадкодавець вчиняв активні дії для реалізації свого права власності на реконструйований об`єкт.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Застосовуючи норми процесуального права, суд виходив з такого.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_2 ) до Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області (місцезнаходження - Одеська область, Березівський район смт. Іванівка, вул. Центральна 93, ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , на спадкове майно нежитлову будівлю магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення є підставою для реєстрації права власності та внесення змін до технічної документації нежитлової будівлі магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Якщо апеляційну скаргу не було подано, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяІгор ПОГОРЄЛОВ