Справа № 212/6759/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2023 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Дехти Р.В., секретаря судового засідання Адамян В.А., представника позивача - адвоката Коваленка Р.А., представника третьої особи Бондуровської М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Кривому Розі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Орган опіки та піклування Виконкому Покровської районної у місті ради про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу батька та позбавлення батьківських прав, -
08 грудня 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом, який у подальшому уточнила в якому просила про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 та позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Мотивуючи свою заяву тим, що перебувала з відповідачем з 15.09.2007 року в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 26.05.2020 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З 2016 року відповідач з сім`єю не проживає, з сином не спілкується, участі у його вихованні не приймав та не приймає, дитиною не цікавиться, аліменти на утримання дитини не сплачує, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом та просить суд надати дозвіл на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу батька та позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 щодо дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 20.12.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 03.02.2023 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву позивача про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу батька та позбавлення батьківських прав.
Ухвалою суду від 28.02.2023 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача адвокат Коваленко Р.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті ради Бондуровська М.В. в судовому засіданні просила прийняти рішення на розсуд суду.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
У відповідності до ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2007 року, якій розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.05.2020 року, справа № 212/1292/20.
ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_3 , батьками якого записані: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Як вбачається з висновку Покровської районної в місті ради №104 від 10.03.2023 року щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконком Покровської районної в місті ради не має достатніх законних підстав і доказів для визначення доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно з пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Згідно з частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з частиною 3 статті 150 СК України, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до частини 2 статті 150 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Частиною 2 статті 157 СК України, передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Статтею165 СК України, закріплено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.
Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
За таких обставин, суд приходить до переконання, що відповідач не тільки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню сина, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує належного харчування, медичного огляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальноприйнятих норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а отже ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не проявляє батьківської турботи, але має реальну можливість виконувати такі обов`язки. Свідоме і тривале нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.
Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок Органу опіки та піклування Виконкому Покровської районної у місті ради, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу батька та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
На підставі викладеного, ст. ст. 164, 166, 167, 171, 180-182, 248 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконкому Покровської районної у місті ради про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу батька та позбавлення батьківських прав, - задовольнити повністю.
Надати дозвіл на багаторазові тимчасові поїздки за межі території України до держав Шенгенської зони, зокрема, Королівства Нідерландів, до Республіки Польща, до Федеративної Республіки Німеччина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до досягнення ним 16 років, до ІНФОРМАЦІЯ_4 , у супроводі своєї матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 або іншої, належним чином уповноваженої особи, без дозволу та згоди батька ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , щодо дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено та проголошено 17 березня 2023 року.
Суддя: Р. В. Дехта