КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

[1]

02 травня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Немировської О.В.

суддів Махлай Л.Д., Ящук Т.І.,

перевіривши виконання вимог статті 356 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Розетка.УА» про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Розетка.УА» - Денисюка Олега Івановича на ухвалу Києво-Святошинського районного суд Київської області від 23 березня 2023 року,

встановив:

ухвалою Києво-Святошинського районного суд Київської області від 23 березня 2023 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 та витребувано у відповідача докази. Не погоджуючись з ухвалою, представник ТОВ «Розетка.УА» - Денисюк О.І. подав апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.2 ст. 352 ЦПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Статтею 353 ЦПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Ухвали про витребування доказів даний перелік не містить.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою скаржник вказував, що предметом оскарження є ухвала суду про забезпечення доказів шляхом їх витребування.

За приписами статей 12, 81 ЦПК України основою цивільного процесу є принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом.

Оскільки отримання позитивного судового рішення залежить від обсягу наданих належних, достовірних та допустимих доказів законодавець з метою сприяння сторонам в поданні відповідного доказу передбачив механізм доказування сторонами своїх вимог або заперечень за допомогою певних процесуальних дій.

Так, цивільним процесуальним законодавством передбачено механізм витребування доказів як способу забезпечення доказів (ст. 116 ЦПК України) та витребування доказів (ст. 84 ЦПК України).

Незважаючи на те, що законодавець в ЦПК відмежував ці поняття та закріпив різними статтями, представник ТОВ «Розетка.УА» - Денисюк О.І. помилково ототожнює витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим, та витребування доказів як сприяння суду сторонам в поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною 1 ст. 116 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Аналізуючи у системному зв`язку положення ч. 1 ст. 84 та ч. 1 ст.116 ЦПК України можливо чітко визначити, що метою заяви про забезпечення доказів є допомога особам, котрі беруть участь у справі, одержати для подання до суду докази, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або ускладненим. Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. При цьому такі докази мають існувати на момент подання заяви про забезпечення доказів і особа, яка подає відповідну заяву, повинна вказати на обставини, що можуть свідчити про те, що в майбутньому певний доказ може бути втрачений, або його стане складніше подати.

За приписами ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів обов`язково зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

З виділених матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду із заявою про витребування доказів, посилаючись на те, що у неї виникли складнощі в їх отриманні.

Вирішуючи питання про витребування доказів, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 84 ЦПК України, а отже підстави вважати, що ухвала Києво-Святошинського районного суд Київської області від 23 березня 2023 року є ухвалою про забезпечення доказів та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 353 ЦПК України, відсутні.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Розетка.УА» - Денисюка Олега Івановича на ухвалу Києво-Святошинського районного суд Київської області від 23 березня 2023 року визнати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді:

№ справи 369/791/23

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8672/2023

Головуючий у суді першої інстанції: Фінагаєва І.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В