Справа №345/4692/23
Провадження № 2/345/1202/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2023 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої судді Кардаш О.І.

з участю секретаря Боднар Н.Ю.

розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Калуської міської ради в собі Служби у справах дітей Калуської міської ради про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 06.08.2011 перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14.08.2015 шлюб між ними було розірвано, однак не вирішено питання з ким із батьків залишено на проживання дитину.

ОСОБА_1 зазначає, що починаючи з 2014 року вона разом з донькою після окупації АР Крим повернулися в м.Черкаси, а відповідач залишився на півострові і з того часу вони перестали спілкуватися. Батько дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає, одної участі у вихованні дитини не бере. Дочка фактично проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. На даний час дитині створені належні соціально-побутові умови проживання та виховання. З огляду на наведене вище позивач просить суд визначити місце проживання дитини з нею.

Позивач подала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить справу слухати у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.27).

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с.42). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Представник Служби у справах дітей Калуської міської ради Бідюк Т.М. в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення просить врахувати висновок органу опіки та піклування служби у справах дітей Калуської міської ради про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 від 03.10.2023 року №01-23/638 (а.с.28).

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.08.2011, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 (а.с. 6).

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14.08.2015 шлюб між сторонами був розірваний. Також після розірвання шлюбу не вирішувалося питання з ким з батьків буде проживати неповнолітня дитина (а.с. 7).

З Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 29.09.2023 за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що позивачка проживає за вказаною адресою разом з двома малолітніми доньками у задовільних умовах, куди переїхали проживати з м.Черкаси; діти забезпечені усім необхідним для їхнього розвитку. З батьком ОСОБА_3 вони розлучені з 2015 року і з того часу більше не спілкуються, матеріально не допомагає, жодного разу не намагався налагодити зв`язок (а.с. 21).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 є здоровою, на обліку в психіатра та нарколога не числиться (а.с. 21).

Крім того, позивач станом на 28.09.2023 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 21). Позивач перебуває на обліку в управління соціального захисту населення Калуської міської ради та призначено допомогу при народженні дитини.

Згідно висновку Служби у справах дітей Калуської міської ради від 03.10.2023 № 01-23/638 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 21-22).

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Згідно зі ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

У п.1 ст.9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції).

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно із ч.1 та ч.2ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини.

При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Тому, враховуючи вік неповнолітньої дочки, яка на день ухвалення судового рішення висловила свою думку з приводу проживання разом з матір`ю, суд вважає, що крізь призму врахування найкращих інтересів дитини, виходячи із рівності прав батьків щодо дитини, на даний час проживання дочки з матір`ю буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному, так і фізичному.

Таким чином, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а також, що в інтересах дитини є турбота та підтримка саме з боку матері, враховуючи сталість соціальних зв`язків малолітньої дочки з матір`ю, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення нею для дочки необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, відсутність негативного впливу на її виховання і розвиток, а також висновок органу опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Крім того, суд зауважує, що відповідач не обмежений у своєму праві на спілкування з дочкою, прояві турботи відносно дитини, участі у її вихованні та може реалізувати свої права, шляхом домовленості з позивачем щодо встановлення часу спілкування з дочкою або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 273, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СУДДЯ :