23.10.2023 227/2762/23
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

23 жовтня 2023 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Корнєєва В.В., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати,

В С Т А Н О В И В :

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, яка була залишена без руху ухвалою суду від 10 жовтня 2023 року у зв`язку з невідповідністю вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, представнику позивача було надано термін для усунення недоліків строком десять днів з дня вручення зазначеної ухвали.

13.10.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, але вимоги ухвали суду від 10.10.2023 року виконано не було- судовий збір не сплачено.

Щодо ствердження представника позивача про звільнення позивача від сплати судового збору, слід зазначити наступне:

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру про стягнення компенсації втрати частини заробітку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Статтями 1, 2 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" відповідно його преамбули визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Згідно зі ст.ст. 1,2 цього Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Вказані правові норми свідчать про те, що індексація не є оплатою праці, тобто не є складовою заробітної плати.

З огляду на зазначене, позивач не звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».Таким чином, за позовними вимогами про стягнення компенсації втрати частини заробітку позивач від сплати судового збору не звільнений та повинен сплачувати судовий збір на загальних підставах, оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітку, а не про стягнення заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Станом на1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за позовними вимогами майнового характеру про стягнення компенсації втрати частини заробітку позивач має сплатити судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову за цими позовними вимогами.

Позивач судовий збір за позовними вимогами про стягнення компенсації втрати частини заробітку до бюджету під час звернення до суду не сплатив.

Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Окрім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 258-261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати визнати неподаною і повернути представнику позивача.

Роз`яснити позивачу та його представнику, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Суддя В.В. Корнєєва

23.10.2023