ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1712/23 Справа № 208/7170/21 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 208/7170/21

Номер провадження 22-ц/803/1712/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Биліни Т.І., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

треті особи Територіальний сервісний центр № 1244 Міністерства внутрішніх справ України, ТОВ «ФК «Омега Фактор», Головний сервісний центр МВС

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року головуючого судді Івченко Т. П. по цивільній справі про визнання недійсним правочину та витребування майна із чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Територіальний сервісний центр № 1244 Міністерства внутрішніх справ України, ТОВ «ФК «Омега Фактор», Головний сервісний центр МВС, про визнання недійсним правочину та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позов мотивований тим, що позивач 22 серпня 2008 року із ПАТ КБ «Надра» укладав кредитний договір «Автопакет» №878605/ФЛ, згідно якого отримав кошти в сумі 119 432,70 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,0 % на рік строком до 20 серпня 2015 року, який є змішаним договором, так як пунктом 3.2. договору передбачена порука, де поручителем є ОСОБА_5 , яка поручилась за належне виконання ОСОБА_1 , взятих на себе зобов`язань по договору.

За отримані кредитні кошти, було придбано автомобіль «Опель Вектра», 2008 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , який був зареєстрований на позивача, як на власника майна, згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого Дніпродзержинським ВРЕР ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області.

Також, на забезпечення виконання умов кредитного договору «Автопакет» №878605/ФЛ, належний позивачу автомобіль «Опель Вектра», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , був переданий у заставу ПАТ КБ «Надра», про що 21 березня 2014 року в Державний реєстр обтяжень нерухомого майна було внесено реєстраційний запис № 14254626.

17 травня 2015 року ОСОБА_1 виїхав за межі України на заробітки, і передав належний йому автомобіль «Опель Вектра», державний номерний знак НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання ОСОБА_6 . Жодного доручення щодо розпорядження належним йому транспортним засобом, ОСОБА_6 він не давав.

Після, повернення позивача у м. Кам`янське 08 серпня 2015 року, він не зміг забрати у ОСОБА_6 свій транспортний засіб, оскільки останній йому повідомив що він розпорядився належним йому автомобілем, продав його 26 травня 2015 року ОСОБА_2 .

В подальшому, 28 серпня 2015 року ОСОБА_2 відчужив автомобіль «Опель Вектра», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 своїй дружині ОСОБА_3 , перереєстрація відбулася за довідкою-рахунком.

28 березня 2017 року транспортний засіб «Опель Вектра», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , був придбаний ОСОБА_4 , за договором купівлі-продажу укладеним із ОСОБА_3 .

Починаючи з 2015 року, позивач звертався із заявами щодо вчинення кримінальних правопорушень до органів поліції і прокуратури, але винної особи не встановлено. Вважає, що єдиним способом захисту свого порушеного прав власника транспортного засобу є звернення до суду, тому просив : - визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Опель Вектра», 2008 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , укладений 26 травня 2015 року, у Територіальному сервісному центрі № 1242 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області, згідно якого право власності на автомобіль перереєстровано на ОСОБА_2 ; - витребувати автомобіль «Опель Вектра», 2008 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , із чужого незаконного володіння ОСОБА_4 , та передати вищезазначений транспортний засіб ОСОБА_1 .

Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Територіальний сервісний центр № 1244 Міністерства внутрішніх справ України, ТОВ «ФК «Омега Фактор», Головний сервісний центр МВС, про визнання недійсним правочину та витребування майна із чужого незаконного володіння відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що спірний автомобіль вибув з власності позивача поза його волею через дії невстановлених осіб, які скористалися його тимчасовою відсутністю в Україні, що підтверджується довідкою Держприкордонслужби, згідно з якою в період 17 травня 2015 року по 08 серпня 2015 року він знаходився на території Російської Федерації, а отже не міг бути присутнім при укладенні договору купівлі продажу спірного авто. Тобто позивачем наведено підстави для визнання правочину недійсним на підставі ч. 2 ст. 203 , ч. 1 ст. 215 ЦК України, через недотримання загальних вимог до дійсності правочину, а не тому, що він був вчинений під впливом обману, як зазначено судом першої інстанції.

Вважає, що судом першої інстанції не дотримано принципу змагальності сторін, оскільки відповідачем ОСОБА_2 не надано відзив, не виконано ухвали суду про витребування доказів, ним обрано позицію не приймати участі у розгляді справи, оскільки аргументи позивача щодо недійсності правочину, не отримали жодних контраргументів від ОСОБА_2 , повідомленого належним чином про розгляд справи . Натомість позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів із вимогою про відкриття кримінального провадження, докази отримані у подальшому, під час досудового розслідування, які вказують на те, що ОСОБА_2 під час допиту не міг пояснити у кого він придбав авто, було з`ясовано, що підставою для здійснення перереєстрації транспортного засобу від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 були знищені у січні 2019 року під час їх витребування на вимогу слідчого.

Зауважує, що неефективність правоохоронних органів, які проводили досудове розслідування та до теперішнього часу не встановили особу, яка вчинила злочин, не змогли своєчасно вилучити підроблені документи, щоб провести почеркознавчу експертизу, не може ставитися у провину позивачу, який не зміг повністю навести всі обставини укладення недійсного договору.

Щодо відмови у задоволенні віндикаційного позову, вважає, що суд мав виходити із доведеності першої позовної вимоги про недійсність правочину. Оскільки ОСОБА_2 не наведено жодних доказів, щодо того, у кого саме він придбав спірний автомобіль, які були повноваження у цієї особи, вважає, що суд мав би дійти висновку, що позиція позивача є доведеною, та мав застосувати висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_4 . Огли ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін , як законне та обґрунтоване, зокрема зазначаючи, що судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин укладення правочину щодо відчуження транспортного засобу.

Без встановлення фактичних даних, що мали місце при перереєстрації транспортного засобу «Опель Вектра», 2008 року випуску, чорного кольору, станом на 26 травня 2015 року, неможливо застосовувати приписи ч. 1 ст. 388 ЦК України, оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а допустимих, належних доказів на підтвердження позиції позивача не подано стороною позивача, і не встановлено під час розгляду справи по суті.

Фактично, позивачем не доведено належними та допустимими доказами у який спосіб автомобіль вибув з його володіння. Жодна кримінальна справа не завершена обвинувальним вироком. Відсутні будь які копії договорів купівлі-продажу, довідки рахунку, довіреності, тощо. Позовна заява побудована на припущеннях, що хтось, якимось чином, начебто безпідставно, перереєстрував автомобіль.

На думку ОСОБА_4 , позивач вчинив правочин з метою уникнення боргових зобов`язань перед банком, а тепер намагається проданий автомобіль отримати назад, що підтверджується поясненнями дружини позивача, які містяться у матеріалах справи.

Відзив на апеляційну скаргу Головного сервісного центру МВС РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області мотивований законністю та обґрунтованістю рішення.Просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги ,оскаржуване рішення суду залишити без змін,оскільки позивач не довів належними і допустимими доказами обставини, викладені у позові, та які дають підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажк з витребуванням спірного майна з чужого незаконного володіння. В ході судового розгляду встановлено,що згідно пояснень ОСОБА_1 та обраної ним позиції в межах даної справи,він про вибуття із його власності транспортного засобу дізнався станом на 08 серпня 2015 року від ОСОБА_6 ,якому перед цим передав транспортний засіб на зберігання,разом із ключами та документами на транспортний засіб. При цьому до ОСОБА_6 позивач жодних позовних вимог не заявляв,але зазначив,що фактично ОСОБА_6 взяв на себе обов`язок по збереженню належного позивачу транспортного засобу,та що позивач не наділяв останнього правом розпорядження,і тим більш відчуження від його імені належного йому транспортного засобу. В період з 08 серпня 2015 року позивач в межах кримінальних проваджень,розпочатих за його заявою,жодних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , де б він заявляв про визнання договору купівлі-продажу недійсним,не заявляв,із даним позовом до суду звернувся 16 серпня 2021 року. Тобто,з дня коли позивач дізнався про вибуття із його власності транспортного засобу пройшло шість років. Про причини,які б перешкоджали йому подати позовну заяву в межах кримінального провадження,або звернутися до суду із зазначеним позовом одразу після виникнення спору ,не зазначив. На час розгляду цивільної справи ,жодна особа в межах кримінального провадження ,де б ОСОБА_1 був визнаний потерпілим від кримінального злочину,не має ні статусу підозрюваного,ні статусу обвинуваченого .

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Прядко О.О. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник Головного сервісного центру МВС РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області Звонарьова М.Л. підтримала доводи відзиву на апеляційну скаргу,просила апеляційну скаргу залишити без задоволення,рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 , відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник ТОВ «ФК «Омега Фактор» у судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (т.2.а.с.229, 255). ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_7 просили провести судове засідання за їхньою відсутністю (т.2.а.с.211).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін ,дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

Так,судом першої інстанції встановлено, що 15 серпня 2008 року ОСОБА_1 , в ПРАТ «Дніпропетровськ-Авто» придбав автомобіль Opel Vectra C, кузов НОМЕР_1 , що підтверджено довідкою виданою ПрАТ «Дніпропетровськ-Авто» за № 162 від 23.07.2018 року (т. 1 а.с. 13).

Транспортний засіб - «Opel Vectra C», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , був зареєстрований за ОСОБА_1 , як власником в період з 19 серпня 2008 року по 26 травня 2016 року, що підтверджено відповіддю Територіального сервісного центру № 1214 від 21 листопада 2018 року (т. 1 а.с. 15-16), після чого був перереєстрований на іншу особу.

Згідно з відповіді Територіального сервісного центру № 1242 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ в Україні від 21 лютого 2019 року за № 31/4/1242-232 (т. 1 а.с. 18), та від 18 липня 2022 року за № 31/4-1242-578 (т. 2 а.с. 31-32), щодо реєстрації, перереєстрації автомобіля марки «Opel Vectra C», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску,встановлено ,що :

-19 серпня 2008 року транспортний засіб як вторинна реєстрація транспортного засобу, придбаного в торговельній організації в розстрочку 1201 Дніпропетровського ВРЕР-1, зареєстрований за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як власником;

-26 травня 2015 року транспортний засіб перереєстрований на нового власника за довідкою-рахунком, на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як власника;

-28 серпня 2015 року транспортний засіб перереєстрований на нового власника за довідкою-рахунком, на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як власника;

-28 березня 2017 року транспортний засіб перереєстровано на нового власника за договором купівлі-продажу, Центр 2341, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Із фото-копії долученої до позовної заяви довідки-рахунку НОМЕР_5 від 22 серпня 2015, вбачається, що вона виписана ТОВ «АНЕ» на ім`я ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 19), та перереєстрація і оформлення здійсненні за реєстраційними даними відображеними за карткою обліку та квитанції про оплату (т. 1 а.с. 20).

Згідно до відповіді-повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», станом на 11 травня 2019 року, зазначено, що ОСОБА_1 з вересня 2009 року зобов`язання по виплаті боргу по кредитному договору № 878605/ФЛ не виконує, грошові кошти не сплачує, строк повернення за договором закінчився 20 серпня 2015 року, розмір суми заборгованості становить загальну суму 245124,42 гривні (т. 1 а.с 21-22).

Транспортний засіб «Opel Vectra C», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_1 , з 21 березня 2014 року зареєстрований за № 14254626 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади, витяг № 58372599 від 13 лютого 2019 року (т. 1 а.с. 23-25).

Територіальним сервісним центром № 1242 від 17 січня 2019 року на запит суду, повідомлено, що документи на підставі яких 26 травня 2015 року був зареєстрований транспортний засіб «Opel Vectra C», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2008 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , було знищено в зв`язку із закінченням терміну зберігання документів, на підставі наказу Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5, ст. 203 Г.п. та наказу МВС України від 25 травня 2006 року № 530, згідно Акту про відбирання на знищення і знищення справ, журналів № 31/4-1242-16 від 03 січня 2019 року. На підставі чого копії документів надати не є можливим, у зв`язку з їх відсутністю в ТСЦ 1242 (т. 1 а.с. 189, 214).

Згідно до платіжного доручення № 419 від 24 лютого 2020 року, до ТОВ «ФК «Омега Фактор» перейшло право вимоги за кредитним договором від ПАТ КБ «Надра» (т. 1 а.с. 36, 58-61).

Факт перетину ОСОБА_1 кордону України, а саме 17 травня 2015 року виїзд з України, і 08 серпня 2015 року в`їзд в Україну, підтверджено відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за № 11 від 04 лютого 2019 року (т. 1 а. 17).

Також встановлено, що ОСОБА_1 у 2019 році звертався із позовом до ОСОБА_4 , третя особа: ТОВ «Фанансова компанія «Омега фактор» про визнання права власності на рухоме майно (справа № 208/6224/19 провадження № 2/334/1962/20 (т. 1 а.с. 215-216), в межах якої рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 04 червня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Таке рішення прийнято судом за наслідком встановлених фактичних даних отриманих під час розгляду справи, а саме, судом було встановлено, що 22 серпня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 і ОСОБА_5 , як поручителем був укладений договір «Автопакет» № 878605/ФЛ, на виконання якого, позичальник отримав у тимчасове користування, на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 119432,70 грн. Для забезпечення своєчасного виконання договірних зобов`язань ОСОБА_1 передав у заставу банку автомобіль Опель Вектра Седан, 2008 року випуску, заводський номер кузова НОМЕР_6 , номерний знак НОМЕР_2 , який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 , виданого Дніпродзержинським ВРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська, справа № 209/797/13- з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 878605/ФЛ в розмірі 245124,42 грн. Рішення суду не виконано.

04 березня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Омега Фактор» укладено договір № GLN79737 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовською М.А. за реєстровим № 147, відповідно до якого ТОВ «ФК «Омега Фактор» набуло всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими їй згідно додатку № 1 до договору № GLN79737 про відступлення права вимоги від 04.03.2020 року, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 878605/ФЛ від 22.08.2008 року.

З листа регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області, територіальний сервісний центр № 1242 від 21 лютого 2019 року, № 31/4/1242-232 вбачається, що перереєстрація транспортного засобу Opel Vectra 2198, (2008), чорний, номер кузова НОМЕР_6 , відбувалась 26 травня 2015 року на нового власника ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку, 28 серпня 2015 року на нового власника ОСОБА_3 на нового власника ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, які на сьогоднішній день є чинними та ніким не оскаржені.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається реєстрація 08 серпня 2018 року заяви ОСОБА_1 про заволодіння його майном, шляхом обману, невстановленою особою по ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, судом встановлено, що жодним державним органом рішення по заяві ОСОБА_1 не прийнято, відсутні вирок або будь-яке інше рішення, щодо фактів зазначених позивачем, на які останній посилається як на обґрунтування своїх позовних вимог.

Рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 04 червня 2020 року у справі № 208/6224/19 провадження № 2/334/1962/20, набрало законної сили 28 грудня 2020 року за наслідком розгляду Запорозьким апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка була залишена без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 червня 2020 року по цій справі залишено без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями у справі № 208/6224/19, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 04 червня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 грудня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2021 року (т. 1 а.с. 217-220), касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 04 червня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, третя особа - ТОВ «Омега фактор», була повернута заявнику.

Також, судом при досліджені доказів, встановлено, що 08 серпня 2018 року зареєстровано кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000161 за заявою ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України (т. 1 а.с. 14), про те що невстановлена особа шляхом обману заволоділа його майном.

Постановою слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000161, за кваліфікацією ч. 1 ст. 365-2 КК України, станом на 09 жовтня 2020 року встановлено,що встановити підстави перереєстрації транспортного засобу органу досудового розслідування не вдалося.

В ході досудового розслідування 11 лютого 2019 року був допитаний в якості свідка ОСОБА_2 який показав, що в 2014 році він в місті Дніпродзержинськ побачив на автодорозі машину «Opel Vectra», з оголошення про продаж цього авто на задньому склі автомобілю. 26 травні 2015 року між ОСОБА_2 та продавцем невідомим чоловіком якого ОСОБА_2 не запам`ятав було досягнуто згоди про перереєстрацію авто, продавець самостійно перереєстрував авто, після чого надав ОСОБА_2 всі необхідні документи. Після чого в 2016 році з ОСОБА_2 на зв`язок вийшов ОСОБА_1 який стверджував, що авто належить йому, однак підтверджуючих документів надати не зміг.

22 лютого 2019 року в якості свідка було допитано дружину потерпілого ОСОБА_1 ОСОБА_9 , яка показала, що дійсно в 2008 році ОСОБА_1 придбав транспортний засіб «Opel», в кредит,однак кредит сплачувала сама ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_1 втратив роботу та був неплатоспроможний. Свідок ОСОБА_9 показала, що від самого ОСОБА_1 їй стало відомо про те, що він сам продав авто за 10 000 доларів США раніше знайомому чоловікові на ім`я « ОСОБА_10 ».

Також,встановлено ,що згідно наданого Висновку про перевірку за фактом незаконного зняття з обліку та переоформлення кредитного автомобіля Опель Вектра працівником ОСОБА_11 ,затвердженого начальником РСЦ МВС в Дніпропетровській області Вячеславом Білявським № 31/4-АН-3/АП від 15 квітня 2020 року , під час перереєстрації транспортного засобу будь-яких обтяжень або арештів на транспортному засобі не було, порушень в діях ОСОБА_11 не виявлено. Слідчим СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Лєсних Р.Д. кримінальне провадження № 0000161, за кваліфікацією ч. 1 ст. 365-2 КК України, станом на 09 жовтня 2020 року закрито з підстав ст. 284 КК України, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, оскільки жодній особі не було повідомлено про підозру (т. 1 а.с. 31-34).

17 березня 2019 року зареєстровано кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000603 за заявою ОСОБА_1 від 16 березня 2019 року щодо повідомлення про те, що невстановлені особи погрожують ОСОБА_1 вбивством та на думку ОСОБА_1 є реальні підстави побоюватися здійснення цієї загрози, попередня кваліфікація ч. 1 ст. 129 КК України. Зазначене кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України від 31 жовтня 2019 року (т. 1 а.с. 30).

22 лютого 2021 року ОСОБА_1 подана заява про те, що ОСОБА_9 заволоділа його документами, в тому числі і на автомобіль «Opel Vectra C», державний номерний знак НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 29), за наслідком розгляду якої не встановлено факту кримінального правопорушення.

Також, згідно з відповіддю Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 21 липня 2021 року № 44/11512 (т. 1 а.с. 27-28), підтверджено факт звернення ОСОБА_1 із заявами в межах ЖЄО, а також відповідями на звернення ОСОБА_1 до органів прокуратури і поліції та відповідями на них (т. 1 а.с. 70-72, 159-189, 221-225).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля «Опель Вектра», 2008 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , укладений 26 травня 2015 року, у Територіальному сервісному центрі №1242 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області, згідно якого право власності на автомобіль перереєстровано на нового власника за довідкою-рахунком ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на встановлені судом обставини. Зокрема,суд врахував те ,що хто діяв і з яких підстав від імені власника транспортного засобу, яким на час перереєстрації транспортного засобу був позивач, ні в межах кримінальних справах за заявами ОСОБА_1 , ні в межах даної справи жодним чином доказом не підтверджено та не встановлено.

Також, не встановлено , в який спосіб та з яких підстав здійснювалося отримання особою, яка здійснювала дії від імені власника транспортного засобу ОСОБА_1 , діяла на час отримання довідки-рахунку, як підстави для переоформлення транспортного засобу станом на 26 травня 2015 року. Тобто,не було доведено ,що спірний автомобіль вибув з власності позивача поза його волею через дії невстановлених осіб.

Щодо доводів позивача , що не можна було перереєструвати транспортний засіб на який наявна заборона на його відчуження, так як транспортний засіб перебуває в іпотеці,суд першої інстанції зазначив ,що для доведення, що на час перереєстрації транспортного засобу, а саме станом на 26 травня 2015 року існували заборони визначені п. 41 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (в редакції що діяла на час проведення перереєстрації транспортного засобу 26 травня 2015 рік), є необхідним отримання відомостей про те, що саме стало підставою для здійснення дій для перереєстрації зазначеного транспортного засобу, що встановлено ні в ході проведення досудового розслідування в межах ряду кримінальних справ відкритих за заявою ОСОБА_1 , ні в ході розгляду даної справи встановлено і доведено стороною позивача не було.

Суд першої інстанції також зазначив ,що свою позицію щодо підстав визнання оспорюваного договору недійсним позивач ОСОБА_1 обґрунтовував ч.1 ст.230 ЦК України. Проте, в ході судового розгляду позивачем не зазначено, хто саме, тобто, яка особа діяла як продавець або від імені продавця, - власника транспортного засобу ОСОБА_1 , на час перереєстрації транспортного засобу станом на 26 травня 2015 року, в який спосіб та на яких умовах укладений оспорюваний договір. А тому, за відсутності достовірних відомостей про сторони договору, істотні умови договору, не можливо встановити наявність або відсутність підстав для застосування наслідків недійсності правочину, в тому числі і згідно до ст. 230 ЦК України.Позивач ОСОБА_1 не довів належними і допустимими доказами введення саме його в оману визначеною ним будь-якою особою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині витребування майна із чужого незаконного володіння, суд першої інстанції виходив з того,що позивач обґрунтовував свої вимоги з посиланням на ст.ст.387,388 ЦК України ,та для застосування ч.1 ст.387 ЦК України позивач повинен довести , що особа яка заволоділа належним йому майном, діяла незаконно, без відповідної правової підстави. Але, як встановлено в ході судового розгляду ОСОБА_4 набув право власності на спірний автомобіль «Опель Вектра», 2008 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , за договором купівлі-продажу від 28 березня 2017 року та підстави , які б згідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України, мали б місце для витребування такого майна у ОСОБА_8 , на час розгляду справи не встановлені, та позивачем належними та допустимими доказами не доведені. Посилання позивача на застосування п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, також ґрунтується лише на позиції позивача, яка жодним належним та допустимим доказом, який би був отриманий чи в межах кримінальних проваджень, чи в межах даної справи, не підтверджено. Без встановлення фактичних даних , що мали місце при перереєстрації транспортного засобу «Опель Вектра», 2008 року випуску, чорного кольору, кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на 26 травня 2015 року, неможливо застосовувати приписи ч. 1 ст. 388 ЦК України, так як рішення суду не може грунтуватися на припущеннях, а допустимих, належних доказів на підтвердження вимог позивачем не надано та не встановлено під час розгляду справи.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи .

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 79 ЦПК України ).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положенням процесуального закону,саме на позивача покладено обов`язок довести ті обставини,які мають значення для справи та на які він посилається ,як на підставу своїх вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржником зазначено, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову, зазначив, що позивачем не доведено факту вибуття спірного автомобіля з його володіння не з його волі через дії невстановлених осіб ,які скористалися його тимчасовою відсутністю в Україні в період 17 травня 2015 року по 08 серпня 2015 року .

Обгрунтовуючи вимоги позивач зазначав про те,що передав належний йому автомобіль «Опель Вектра», державний номерний знак НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання разом із ключами та документами на транспортний засіб ОСОБА_6 . Після, повернення позивача у м. Кам`янське 08 серпня 2015 року, він не зміг забрати у ОСОБА_6 свій транспортний засіб, оскільки останній йому повідомив що він розпорядився належним йому автомобілем, продав його 26 травня 2015 року ОСОБА_2 08 серпня 2018 року зареєстровано кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000161 за заявою ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України (т. 1 а.с. 14), про те що невстановлена особа шляхом обману заволоділа його майном.

З досліджених матеріалів справи не вбачається притягнення ОСОБА_6 до відповідальності,відповідних заяв про викрадення,незаконне розпорядження майном,незаконне заволодіння транспортним засобом , тощо.Також,не вбачається оголошення розшуку,арешту транспортного засобу . Ні в межах кримінальних справах за заявами ОСОБА_1 , ні в межах даної справи жодним доказом не підтверджено та не встановлено хто діяв і з яких підстав від імені власника транспортного засобу, яким на час перереєстрації транспортного засобу був позивач.

Довідка Держприкордонслужби про перетини кордону позивачем та його повернення 08 серпня 2015 року,оцінена судом першої інстанції ,що вбачається зі змісту оскаржуваного рішення. Проте , жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили та суд оцінює належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2 ст.89 ЦПК України).

Тому,оцінюючи у сукупності всі фактичні обставини,та докази надані сторонами,суд першої інстанції дійшов до висновку про недоведеність вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ст.ст. 387 і 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається, а також має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі ст.ст. 387, 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи,яка незаконно,без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необгрунтованості вимог позивача, оскільки позивачем не доведено факту вибуття спірного автомобіля з його володіння не з його волі. У спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих належних,допустимих і достатніх доказів, які позивачем не надано .З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання скаржника ,на те,що вчинення правочину від імені ОСОБА_1 , який не мав права відчужувати спірний автомобіль без дозволу банку, є окремою піставою для визнання правочину недійсним, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі № 526/874/18 є недоречним , оскільки за вказаною справою № 526/874/18 з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу до сторони правочину звертався покупець автомобілю,тобто сторона за двостороннім договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу ,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального права ,зокрема ст. 230 ЦК України ,відхиляються судом першої інстанції ,оскільки спростовуються вимогами позивача ,викладеними у позовній заяві .

Доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам позовних вимог , не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Ніяких нових обставин, які б давали підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги не містять,а тому відхиляються. Аргументи відзивів на апеляційну скаргу є прийнятними та заслуговують на увагу.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно. Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності ,апеляційний суд дійшов до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, питання про розподіл судових витрат апеляційний суд не вирішує.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складений 24 січня 2023 року.

Судді: