Справа №538/1883/23
Провадження №2-о/549/45/23
УХВАЛА

26 жовтня 2023 року суддя Чорнухинського районного суду Полтавської області Крєпкий С.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Лохвицький районний суд Полтавської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

установив:

ОСОБА_1 22.09.2023 звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із зазначеною заявою, в якій прохає:

-встановити факт вимог «надмірного формалізму» в ухвалі Лохвицького районного суду від 12.09.2023 у справі №538/1783/23 за участю судді ОСОБА_2 з метою забезпечення права на подальший, належний судовий захист;

-встановити факт знехтування «принципу верховенства права» суддею ОСОБА_2 в ухвалі від 12.09.2023 у справі №538/1783/23 з метою забезпечення права на подальший, належний судовий захист;

-встановити факт зловживання повноваженнями судді ОСОБА_2 у справі №538/1783/23 з метою незаконної, протиправної (тобто не враховуючи принципу верховенства права) відмови у доступі до правосуддя заявнику/позивачу для цілей забезпечення права на подальший, належний судовий захист.

Згідно з розпорядженням голови Лохвицького районного суду Полтавської області №16 від 25.09.202023 справу за заявою ОСОБА_1 передано до Полтавського апеляційного суду для вирішення підсудності (а.с.27).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04.10.2023 визначено підсудність справи №538/1883/23 Чорнухинському районному суду (а.с.30-31).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2023 для розгляду справи визначено суддю Крєпкого С.І.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі на підставі поданої заяви прихожу до висновку, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з зважаючи на таке.

Із змісту поданої заяви вбачається, що наведені у ній обставини вказують на те, що заявник не згоден із ухвалою Лохвицького районного суду від 12.09.2023 у справі №538/1783/23.

Разом з тим процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Де Жуфр да ла Праделль проти Франції» De Geouffre de la Pradelle v. France від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суд, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, тому суд, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суд мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли провадження у справі вже відкрито - закриває таке.

Подібні висновки сформульовано у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2023 року у справі № 607/5528/23 (провадження № 61-8782св23), постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19).

Згідно з ст.14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч.ч.1,3,6 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Таким чином рішення суду не може підлягати будь-якому перегляду поза межами апеляційних чи касаційних процедур.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд у порядку, визначеному процесуальним кодексом України.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Повноваження саме вищих судових органів стосовно перегляду реалізуються для виправлення судових помилок та недоліків судочинства.

Аналогічні по суті висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №344/13671/23, провадження № 61-14588ск23.

З огляду на викладене, оскільки викладені у заяві обставини вказують на те, що заявник не згоден із ухвалою Лохвицького районного суду від 12.09.2023 у справі №538/1783/23, що може бути підставою для перегляду судових рішень в апеляційній інстанції в порядку Глави 1 Розділу V ЦПК України у порядку, визначеному процесуальним кодексом України, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а саме в порядку окремого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.186,293, 315 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Лохвицький районний суд Полтавської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.5 ст.186 ЦПК України роз`яснити ОСОБА_1 , що судом апеляційної інстанції у цивільних справах на території Полтавської області є Полтавський апеляційний суд (36000, м. Полтава, вул. Соборності, 18).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвалу складено та підписано 26.10.2023.

Суддя С.І.Крєпкий