П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2023 року місто Київ

справа № 756/2961/23 провадження №22-ц/824/10556/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Пологовий будинок "Лелека"

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пологовий будинок "Лелека" та ОСОБА_1 , подану адвокатом Кравинською Юлією Вікторівною,

на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 9 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Діденко Є.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пологовий будинок "Лелека", третя особа: ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Пологовий будинок "Лелека", третя особа: ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позов обґрунтовано тим, що 31 січня 2023 року дружина позивача - ОСОБА_2 , будучи вагітною їх спільною дитиною уклала з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» попередній договір № 38П/01/2022 про надання медичної допомоги з ведення пологів пакет «Стандарт». 19 лютого 2022 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» був укладений Договір № 142Р/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачці кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у ведення пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги. Вартість медичної допомоги відповідно до п. 8.1 Договору, склала 67923,00 грн. Вказана сума була сплачена позивачем за рахунок отримання кредиту в АТ «Універсалбанк» за послугою «Покупка частинами». Також, позивач сплатив на користь відповідача суму 2870,00 грн. за розширений генетичний скринінг, всього сплачено 70793,00 грн. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 провела пологи в іншому медичному закладі за межами території України, що пов`язано з військовими діями в Україні. У березні 2022 року позивач подав заяву про розірвання договору і повернення коштів, яка була прийнята відповідачем. 21 лютого 2023 року відповідач отримав вимогу про повернення коштів, але їх так і не повернув. Також, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України через неповернення коштів, позивач нарахував відповідачу суму втрат від інфляції за період з 6 квітня 2022 року по 28 лютого 2023 року в сумі 13206,41 грн. та 3 % річних - 1914,32 грн.

Позивач просив стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на його користь грошові кошти в розмірі 85913 грн. 73 коп., з яких: 67923,00 грн. - сума за договором, 2870,00 грн. - сума за генетичний скринінг, 13206,41 грн. - втрати від інфляції та 1914,32 грн. - три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання, витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 9 травня 2023 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ "Пологовий будинок "Лелека", третя особа: ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Стягнуто з ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 70793 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 7680,35 грн., з яких: 880,35 грн. - судовий збір, 6800 грн. - витрати на правничу допомогу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач ТОВ " Пологовий будинок "Лелека" в особі генерального директора Зукіна В.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема зазначає, що розділом 9 договору ведення пологів передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором. Так, у п. 9.3 договору визначено, що сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору у разі виникнення форс-мажорних обставин, які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки за цим договором.

Відповідно до п.9.4 договору ведення до форс-мажорних обставин сторони відносять: стихійні лиха (циклони, повені, землетруси, тощо), війну і воєнні дії, заколот, блокаду, масові заворушення, страйки, безпорядки та інші протиправні дії; технологічні фактори (аварії, пожежі, тощо); дії, бездіяльність або нормативно-правові акти державних, виконавчих органів влади та місцевого самоврядування, спрямовані на припинення або призупинення виконання дій з цим договором, та які перешкоджають нормальній діяльності сторін, в тому числі, зміни в нормативній та законодавчій базі, яка регулює правовідносини сторін цього договору.

Пунктом 9.5 договору сторона, яка не може виконувати свої договірні відносини внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 Договору, повинна проінформувати про це іншу сторону, а також підтвердити належним чином цей факт.

Разом з тим, у відповідності до п.10.1 договору ведення пологів, договір припиняється, у разі проведення пологів пацієнта в іншому лікувальному закладі або місці.

А отже, договір ведення між ОСОБА_2 та ТОВ «Лелека» припинився ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв`язку із проведенням пологів ОСОБА_2 у іншому лікувальному закладі.

Позивач ОСОБА_1 виступив платником для ОСОБА_2 , у відповідності до умов Публічного договору про надання медичних послуг, та сплатив 19 лютого 2022 року на користь ТОВ «Лелека» за послугу "розширений генетичний скринінг на 42 спадкових захворювань обміну речовин" у розмірі 2870 грн. згідно рахунку-фактури № 71940 від 19 лютого 2022 року.

Надати послугу ТОВ «Лелека» не мало фізичної можливості, так як ОСОБА_2 у ТОВ «Лелека» пологи не проводила.

Суд не врахував зміст пунктів 6.4 та 6.5 публічного договору про надання медичних послуг, розміщеного на вебсайті відповідача, згідно яких сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання стало наслідком дії обставин непереборної сили, зокрема воєнних дій, що підтверджено документом Торгово-промислової палати України. У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Торгово-промислова палата України листом № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року підтвердила, що факт агресії росії віднесено до форс-мажорних обставин. Наведене унеможливило виконання відповідачем своїх обов`язків перед позивачкою, оскільки будівля пологового будинку на вул.Квітки Цісик 56 у м.Києві , яка знаходилася на межі бойових дій у Пущі-Водиці, зазнала обстрілів і була пошкоджена. 6 березня 2022 року ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" на своїй сторінці у Fасеbоок та на своїй сторінці в Instagram повідомило про зупинення прийому пацієнтів у Пуща-Водиці, у зв`язку із активними військовими діями біля пологового будинку. Пологовий будинок не приймав пацієнтів до 1 вересня 2022 року. Відповідач вимушено з 6 березня 2022 року призупинив роботу через російську агресію (через обстріли снарядами), введенням воєнного стану на території України, що і є форс-мажорною обставиною.

Розгляд даної цивільної справи не відноситься до категорії важких та через повномасштабне вторгнення приміщення ТОВ «Лелека» за адресою вул. Квітки Цісик, б. 56, зазнало значних пошкоджень та потребує значних фінансових витрат та зусиль для відновлення попереднього стану, через що у ТОВ «Лелека» виникло скрутне становище, що і спричинило несвоєчасне повернення сплачених позивачем коштів.

Враховуючи незначну складність справи, конкретні обставини даної справи, критерію розумності, дійсності та необхідності наданого обсягу правничої допомоги, а також враховуючи фінансовий стан ТОВ "Лелека", вважає, що розмір витрат позивача на правничу допомогу в суді першої інстанції цілком відповідає сумі 3000 грн., а стягнута судом сума у розмірі 6 800,00 грн. є значно завищеною.

Вбачає підстави для скасування оскаржуваного рішення та відмови у задоволенні позовних вимог позивача з огляду на передчасність такого звернення позивача до суду у зв`язку з відсутністю порушеного права з огляду на дію форс-мажорних обставин на території України.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кравинська Ю.В. подала апеляційну скаргу на рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що війна як форс- мажор стала перепоною для відповідача виконати обов`язок по поверненню коштів на користь позивача.

Відповідачем не було своєчасно виконане грошове зобов`язання з повернення коштів, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що внаслідок прострочення виконання вказаного зобов`язання у відповідача не виникло обов`язку сплатити позивачу разом з сумою основного боргу 3 % річних та інфляційні втрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Незважаючи на загальний офіційний лист щодо засвідчення форс- мажорних обставин, що стосується невизначеного кола осіб, це не означає, що такий лист звільняє від цивільно-правової відповідальності сторону договору. Зокрема, у будь-якому разі відповідачу необхідно було довести, що зобов`язання конкретно по поверненню коштів позивачу невиконане саме у зв`язку з воєнними діями та довести, що на рахунку (зокрема) відсутні були кошти для виконання зобов`язань перед позивачем, що господарську діяльність відповідач ТОВ "Лелека" не здійснює і досі через війну і тому не повертає кошти. Адже грошові кошти і досі залишаються неповернутими.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кравинська Ю.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги відповідача ТОВ "Пологовий будинок "Лелека", просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу понесених позивачем за складання відзиву на апеляційну скаргу в розмірі 2800 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" в особі директора Зукіна В. заперечував проти доводів апеляційної скарги представника позивача, просив апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравинської Ю.В. залишити без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравинської Ю.В..

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідач ТОВ "Пологовий будинок "Лелека".

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" задоволенню не підлягає, натомість апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравинської Ю.В. підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом установлено, що 31 січня 2023 року ОСОБА_2 , уклала з ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" попередній договір № 38П/01/2022 про надання медичної допомоги з ведення пологів пакет "Стандарт".

19 лютого 2022 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" був укладений Договір № 142Р/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (Пакет "Стандарт"), відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачці кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у ведення пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги.

У Додатку № 4 до договору визначений перелік медичних послуг, які входять до предмету договору.

Згідно з пунктами 8.1, 8.4 Договору, вартість медичної допомоги складає 67923,00 грн. з ПДВ, та сплачується одноразово у формі 100 % передоплати в день підписання Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору, медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу Пацієнту в межах цього Договору.

Пунктами 9.3, 9.4 Договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання цього Договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема війну та воєнні дії.

Відповідно до п. 9.5 Договору, сторона яка не може виконувати свої договірні відносини, внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 Договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити.

Пунктом 11.2 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п. 8.4 Договору, і діє до остаточного виконання зобов`язань.

Згідно з п. 10.1 Договору, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги. Також, Договір припиняється у разі неможливості його виконання, проведення пологів у іншому медичному закладі.

Відповідачем наданий примірник договору від 19 лютого 2022 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі агента ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», про добровільне страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210003728, відповідно до умов якого позивачка застрахувалась у разі настання страхових випадків, сума страхового платежу - 1800,00 грн.; вигодонабувачем визначено ТОВ «Пологовий будинок «Лелека». На вказаному договорі відсутній підпис ОСОБА_2 .

Згідно з рахунками-фактурами від 1 лютого 2022 року № 71070, від 19 лютого 2022 року № 71940, сума послуг склала 67923,00 грн., з цієї суми вказано про розмір страхового платежу «Безпечні пологи розширена» - 1800,00 грн., а також сума 2870 грн. за медичне дослідження - генетичний скринінг.

Згідно з довідкою АТ «Універсал Банк», ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 67923 грн. 1 лютого 2022 року за послугою «Покупка частинами», сума була перерахована банком на користь ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», сплата суми 2870,00 грн. підтверджується квитанцією від 19 лютого 2022 року.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан та який діє на день ухвалення рішення.

У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року за №2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

В подальшому, на сайті відповідача розміщено оголошення про припинення роботи через війну.

ОСОБА_2 провела пологи в іншому медичному закладі за межами України. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила доньку ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження за реєстровим номером G 818/2022, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Нойс,11 Федеральна Республіка Німеччина. Батько дитини: ОСОБА_1

14 червня 2022 року ОСОБА_2 направила на електронну адресу відповідача заяву про повернення коштів.

У лютому 2023 року позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою про повернення сплачених коштів.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що обставини непереборної сили, відповідно до ст. 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Тому, наявність форс-мажорних обставин у відповідача, не позбавляє позивачку права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг. Натомість такі обставини стали перепоною для відповідача виконати обов`язок по поверненню коштів, за послуги, які не було надано, а відтак, суд вважав за необхідне відмовити позивачці у вимозі про стягнення грошових коштів в частині інфляційних втрат та трьох процентів річних. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд стягнув з відповідача витрати позивача на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог в розмірі 6800 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно ст..1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як убачається з матеріалів справи, 31 січня 2023 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" укладений попередній договір № 38П/01/2022 про надання медичної допомоги з ведення пологів пакет "Стандарт".

19 лютого 2022 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" укладений Договір № 142Р/02/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (Пакет "Стандарт"), відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачці кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у ведення пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги.

У Додатку № 4 до договору визначений перелік медичних послуг, які входять до предмету договору.

Згідно з пунктами 8.1, 8.4 Договору, вартість медичної допомоги складає 67923,00 грн. з ПДВ, та сплачується одноразово у формі 100 % передоплати в день підписання Договору.

У відповідності до п.1.2 договору платником виступив ОСОБА_1 , який 19 лютого 2022 року сплатив суму в загальному розмірі 70 793 грн.

У зв`язку із введенням на всій території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року та початком бойових дій договір 142Р/02/2022 від 19 лютого 2022 року виконаний не був.

Відповідач ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" на вимогу ОСОБА_2 повернути сплачені її чоловіком кошти за договором 142Р/02/2022 від 19 лютого 2022 року, не повернув.

Надаючи оцінку доводам відповідача ТОВ " Пологовий будинок "Лелека" щодо причин невиконання умов договору, суд апеляційної інстанції зазначає, що обставини непереборної сили, відповідно до ст. 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Наявність форс-мажорних обставин у відповідача, не позбавляє позивача права на повернення сплачених ним грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.

Таким чином, оскільки позовні вимоги стосуються повернення коштів за сплачені та не надані послуги, а не відповідальності за невиконання договору в частині ненадання послуг з ведення пологів, такі кошти підлягають поверненню.

ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" не довело наявності підстав для утримання ним коштів, сплачених ОСОБА_1 за надання медичних послуг його дружині ОСОБА_2 , які надані не були.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" на користь ОСОБА_1 суми вартості не отриманих медичних послуг за договором №142Р/02/2022 від 19 лютого 2022 року в розмірі 67923 грн. та 2870 грн. за медичне обстеження, а всього 70793 грн. у зв`язку з розірванням договору.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Установивши, що відповідач ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" на вимогу не повернув позивачу сплачені кошти, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" на користь ОСОБА_1 трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина друга статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та трьох процентів річних від простроченої суми.

Безпідставне збереження відповідачем коштів, сплачених позивачем за договором №142Р/02/2022 від 19 лютого 2022 року, який не був виконаний, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст.625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Установлено, що ОСОБА_2 звернулася до відповідача ТОВ " Пологовий будинок "Лелека" з листом, який направлений електронною поштою та отриманий відповідачем 14 червня 2022 року.

Отже за правилом п.10.1 договору обов`язок відповідача повернути кошти виник зі спливом п`яти днів з дати отримання листа, тобто з 19 червня 2022 року.

Таким чином у відповідача мало місце прострочення грошового зобов`язання у період з 19 червня 2022 року по 28 лютого 2023 року.

Отже загальна сума, що підлягає стягненню разом із інфляційними втратами та 3% річних, становить 78 968,79 грн. (з яких 70 793 грн. сума заборгованості, інфляційне збільшення 6 692,05 грн., 3% річних в сумі 1483,74 грн.)

Належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості повернення коштів на вимогу однієї із сторін договору, з урахуванням припинення бойових дій (саме на такі обставини посилається відповідач в обґрунтування не можливості повернення коштів) станом на червень 2022 року, відповідачем у передбаченому ст. ст. 12, 81 ЦПК суду не надано.

Враховуючи викладене, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 9 травня 2023 року підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат від простроченої суми.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України рішення Оболонського районного суду м. Києва від 9 травня 2023 року підлягає скасуванню і в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову до суду ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1073, 60 грн. Відтак з відповідача ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на корись ОСОБА_1 підлягає стягненню 986,19 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, оскільки позовні вимоги задоволені судом на 91,91 %.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 2 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 3 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 6 грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Як вбачається з матеріалів справи, надання правничої допомоги ОСОБА_1 здійснювалося в суді першої інстанції адвокатом Кравинською Ю.В. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник ОСОБА_1 надала копію договору №10/02/2023 про надання правової допомоги від 10 лютого 2023 року, копію протоколу погодження обсягу, вартості, умов оплати послуг правничої допомоги, який є додатком до договору №10/02/2023 від 10 лютого 2023 року, та в якому сторони погодили вартість правової допомоги, копії платіжних інструкцій про оплату ОСОБА_1 послуг адвоката: за складання досудової вимоги в розмірі 1800 грн., складання позовної заяви в розмірі 3700 грн., відповіді на відзив в розмірі 2700 грн., а всього 8200 грн..

Крім того, адвокат Кравинська Ю.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначала про те, що останній в зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 3 600,00 грн. за подання апеляційної скарги та 2 800,00 грн. за подання відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Пологовий будинок «Лелека».

У відзиві на позов відповідач ТОВ " Пологовий Будинок "Лелека" зазначив, що розгляд справи не відноситься до категорії складних, враховуючи конкретні обставини справи (важке матеріальне становище відповідача у зв`язку з пошкодженням приміщення пологового будинку внаслідок бойових дій, що відбувались) критерію розумності, дійсності та необхідності обсягу правничої допомоги, вважає, що така сума є завищеною, а тому просив зменшити її до 3000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТОВ " Пологовий Будинок "Лелека" в особі генерального директора Зукіна В. заперечував щодо розміру судових витрат позивача на правничу допомогу, вважав їх завищеними, як у суді першої так і в суді апеляційної інстанції, просив зменшити заявлені витрати у суді першої інстанції до 3000 грн., а у суді апеляційної інстанції до 1500 грн.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд апеляційної інстанції встановив, що предмет спору в цій справі не є складним і характер вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, відсутня потреба у вивченні великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній не є складними та не можуть займати значних витрат часу на їх виготовлення і побудову правової позиції професіоналом в галузі права.

Крім цього, суд враховує те, що правова позиція сторони позивача у справі у суді першої та апеляційної інстанції не змінювалась, адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавства, що регулюють спір у справі та документи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовувала свої заперечення та інші обставини.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги заперечення відповідача ТОВ "Пологовий Будинок "Лелека" про зменшення витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку про те, що відшкодування заявлених представником позивача витрат у розмірі обумовленого сторонами угодою є завищеним, а також неспівмірними з витраченим часом та обсягом виконаних робіт.

Колегія суддів вважає, що з огляду на подані представником позивача процесуальні документи, доказове наповнення матеріалів справи та їх об`єм, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності адвокатських витрат, обґрунтованими та справедливими є витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції в розмірі 5000 грн., а у суді апеляційної інстанції 2500 грн., а всього 7500 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пологовий будинок "Лелека" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката Кравинської Юлії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 9 травня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пологовий будинок "Лелека" про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат від простроченої суми, та в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пологовий будинок "Лелека" на користь ОСОБА_1 6692,05 грн. інфляційних втрат та 1483,74 грн. три проценти річних за договором №142Р/02/2022 від 19 лютого 2022 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пологовий будинок "Лелека" на користь ОСОБА_1 986,19 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, та 1479,24 грн. за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пологовий будинок "Лелека" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 7500 грн.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 9 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус