Справа № 204/9511/23
Провадження № 2/204/2714/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Романюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», ОСОБА_2 , в якій просив: стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на його користь різницю між фактичним розміром шкоди та виплатою страхового відшкодування у розмірі 45 968,03 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 723,99 грн., 3% річних у розмірі 608,29 грн., витрати на виготовлення аварійного сертифіката № 01-15/02 від 15 лютого 2023 року та аварійного сертифіката № 02-15/02 від 15 лютого 2023 року у розмірі 6 000,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 500,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 січня 2023 року о 12.05 год. на автошляху Стрій-Умань-Дніпро-Знам`янка 1149 км + 750 м сталася ДТП за участі транспортних засобів «VW Polo», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «КАМАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/2174/23 від 01 березня 2023 року водія транспортного засобу «КАМАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КАМАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована полісом обов`язкового страхування № АТ2497573 в ПрАТ «СГ «ТАС». 23 березня 2023 року ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 130 000,00 грн. Позивач замовив проведення автотоварознавчого дослідження щодо встановлення дійсного розміру збитку пошкодженого колісного транспортного засобу. Відповідно до Аварійного сертифіката № 01-15/02 від 15.02.2023 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «VW Polo», номерний знак НОМЕР_1 , становить 787 176,98 грн., вартість матеріального збитку становить 378 503,06 грн., ринкова вартість становить 259 272,76 грн. Тобто транспортний засіб «VW Polo», номерний знак НОМЕР_1 , вважається фізично знищеним. Відповідно до Аварійного сертифіката № 01-15/02 від 15.02.2023 р. вартість утилізації транспортного засобу «VW Polo», номерний знак НОМЕР_1 , становить 83 304,73 грн. Відповідно до полісу обов`язкового страхування № АТ/2497573 в ПрАТ «СГ «ТАС» страхувальником є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Відповідно до Довідки від 12.01.2023 р. № 15, виданої ОСОБА_2 , останній надає послуги з виконання робочих обов`язків водія автотранспортних засобів Центральної автомобільної колони Філії «Павлоградська автобаза» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 04 листопада 2022 року. Відповідно до Подорожнього листа № від 10.01.2023 р. з 07.00 год. до 17.00 год. ОСОБА_2 виконував обов`язки водія на транспортному засобі КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_2 від Філії «Павлоградська автобаза» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Крім того, ОСОБА_2 скоїв ДТП на робочому автомобілі, тобто під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до наданої відповіді ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» було повідомлено, що ОСОБА_2 надавав послуги з перевезення вантажу. Оскільки ОСОБА_2 є працівником ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», скоїв ДТП на транспортному засобі, який належить ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», та страхувальником транспортного засобу «КАМАЗ», номерний знак НОМЕР_2 також є ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», посилаючись на положення статті 1172 ЦК України вважає, що відшкодувати нанесену позивачу шкоду повинен роботодавець, а саме ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». За розрахунками позивача, відповідач ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» зобов`язаний сплатити позивачу різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП з вирахуванням виплати страхового відшкодування, а саме 45 968,03 грн. Вважає також, що відповідач має право на стягнення з відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» інфляційних втрат у розмірі 1 723,99 грн. та 3% річних у розмірі 608,29 грн. Також зазначив, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу позивача, останній втратив можливість вести звичний спосіб життя, дані обставини також підсилились запровадженням воєнного стану на території України, як результат неможливість повністю вести трудову діяльність, необхідність змін повсякденного способу життя тощо. Завдану позивачу моральну шкоду він оцінює у розмірі 1 000,00 грн., яку просить стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 . Враховуючи викладене ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

26 липня 2023 року від відповідача Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що даний відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до чинного законодавства виконання робіт, надання послуг фізичною особою може здійснюватися як на підставі трудового, так і цивільно-правового договору, і основною їх відмінністю є те, що перші регламентуються Кодексом законів про працю України, а інші Цивільним кодексом України. Чинне законодавство України не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт. Сторони договору (працедавець та працівник) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення відносин (трудові чи цивільно-правові), і на свій розсуд вправі визначати вид такого договору. 03 січня 2023 року між ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (замовник) та ОСОБА_2 (виконавець) був укладений Договір про надання послуг № 2119-ПУ-ПА, відповідно до п. 1.2 якого виконавець зобов`язувався надати послуги з перевезення вантажу на автомобільному транспорті з місця навантаження до місця призначення відповідно до письмових заявок замовника. Послуги надаються з матеріалів/засобів/приладдя замовника. На виконання цього Договору, відповідно до акту прийому-передачі від 03.01.2023 року, ОСОБА_2 був переданий транспортний засіб марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , який є власністю ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». 10 січня 2023 року ОСОБА_2 доручено здійснити перевезення вантажу автомобілем КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , з місця навантаження за адресою: Дніпропетровська область, с. Богданівка, вул. Горького, 214 (Лісопереробна база № 2 ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля») до місця розвантаження за адресою: АДРЕСА_1 (ТДВ «Шахта Білозерська». 10 січня 2023 року о 12.05 год. на автошляху Стрій-Умань-Дніпро-Знамянка 1149 км + 750м. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 та водія автомобіля Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , - ОСОБА_1 , внаслідок якого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Тобто, в момент ДТП ОСОБА_2 , на виконання Договору про надання послуг від 03.01.2023 року № 2119-ПУ-ПА, здійснював перевезення вантажу на автомобільному транспорті замовника з місця навантаження до місця призначення. Отже, на момент ДТП ОСОБА_2 не перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Між відповідачами укладений договір цивільно-правового характеру, який відрізняється від трудового. ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» сплачує єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щодо осіб, з якими укладені цивільно-правові договори. Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована АТ «СГ «ТАС», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 2497573 від 22.02.2022 року, страхувальник - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року по справі № 204/2174/23 ОСОБА_2 визнано винним в порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Згідно звітів про оцінку майна № 05-R/12/05 від 17.02.2023 року та № 10-D/12/89 від 01/03/2023 року, ринкова вартість автомобіля позивача до ДТП 224 424,12 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля 296 574,84 грн., вартість автомобіля у пошкодженому стані 63 985,90 грн. Згідно проведеної оцінки автомобіль Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , є фізично знищеним. Отже, розмір шкоди, завданої позивачу у зв`язку з пошкодженням автомобіля Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , складає 160 438,22 грн. Згідно Полісу № АТ 2497573 від 22.02.2022 року, АТ «СГ «ТАС» на рахунок позивача була перерахована належна позивачу сума страхового відшкодування в розмірі 130 000,00 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування складає 30 438,22 грн. Натомість, позивач вимагає стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування 45 968,03 грн., посилаючись на оцінку пошкодженого автомобіля, зроблену добровільно за власним бажанням. Враховуючи, що сума для відшкодування складає не 45 968,03 грн., а 30 438,22 грн., то і розрахунок 3% річних та інфляційних витрат за формулою позивача повинен складати 1 529,00 грн., з яких: 1 126,21 грн. - інфляційні витрати; 402,80 грн. - 3% річних. Вважає, що зазначені позивачем розрахунки не можуть бути стягнені судом через безпідставність проведення оцінки пошкодженого майна за ініціативою позивача. Розрахунки позивача, викладені в Аварійному сертифікаті № 01-15/02 від 15.02.2023 року, є недопустимими. Крім того вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є необгрунтованим та завищеним, а вартість деяких послуг не може покладатися на відшкодування за рахунок позивача. Крім того, витрати на правничу допомогу неспіврозмірні у порівнянні з ціною позову, яка становить 55 300,00 грн. У зв`язку з викладеним у задоволенні позову ОСОБА_1 просив відмовити.

25 жовтня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що позивач вважає необґрунтованими доводи відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про те, що водій ОСОБА_2 в день ДТП не перебував з відповідачем в трудових відносинах, а працював на підставі цивільно-правового договору, оскільки встановлено, що в день ДТП водій виконував роботу, яка тотожна обов`язкам водія, тобто фактично виконував свої трудові обов`язки, а така позиція ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», на переконання позивача, спрямована на ухилення від відповідальності за шкоду, завдану його працівником. В матеріалах справи наявні відповіді від Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України, відповідно до яких сплачувались податки за водія ОСОБА_2 . Отже, відповідач подавав як роботодавець відомості про водія на виконання вимог ст. 3 та ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». У разі, якби ОСОБА_2 забезпечував би себе роботою самостійно, такі відомості були б надані самим водієм, оскільки ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» прямо встановлює таких осіб як платників податків та осіб, які повинні надавати відповідні відомості. У зв`язку із цим, ОСОБА_2 виконував трудові обов`язки, як працівник ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Позовні вимоги вважає законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Натомість дії відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» вважає такими, що спрямовані на ухилення від матеріальної відповідальності, яку зобов`язаний нести роботодавець за свого працівника в силу приписів ст. 1172 ЦК України.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій проводити розгляд справи без його участі, проти вимог позивача про стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн. не заперечує. Заперечення, викладені у відзиві Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», підтримує.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року по справі № 204/2174/23 вбачається, що 10 січня 2023 року о 12 год. 05 хв. на автошляху Стрій-Умань-Дніпро-Знамянка 1149 км + 750 м, ОСОБА_2 керував автомобілем КАМАЗ 541, номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, також при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 15). Вказана постанова набрала законної сили 14 березня 2023 року.

Вказаною постановою ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850,00 грн.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року (надалі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 6 Закону № 1961-IV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Власником пошкодженого 10 січня 2023 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , якому протиправними діями ОСОБА_2 були спричинені механічні пошкодження, є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 12-13).

Цивільна-правова відповідальність водія транспортного засобу КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , на час скоєння ДТП була застрахована власником даного транспортного засобу - Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» (що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с. 139-140)) у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» згідно полісу № АТ/2497573 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії з 01 березня 2022 року по 28 лютого 2023 року, страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн., розмір франшизи 0 грн. (а.с. 14).

24 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 10 січня 2023 року за участю транспортних засобів Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 (а.с. 16).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Аналогічні положення закріплені також п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, згідно якої страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» подія ДТП, що мала місце 10 січня 2023 року за участю транспортних засобів Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , та КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , була визнана страховим випадком. Листом № 04074/9123 від 20 березня 2023 року (а.с. 20) Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» повідомило ОСОБА_1 , що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , згідно Звіту № 10-D/12/89 від 01.03.2023 року ФОП ОСОБА_4 , становить 296 574,84 грн., ринкова вартість автомобіля становить 224 424,12 грн. Згідно зі статтею 30 Закону № 1961-IV, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Вартість автомобіля в пошкодженому стані згідно Звіту № 05-R/12/05 від 17.02.2023 року про оцінку пошкодженого транспортного засобу ФОП ОСОБА_4 становить 63 985,90 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування: 224 424,12 грн. - 63 985,90 грн. = 160 438,22 грн. Згідно полісу № АТ/2497573 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн. На підставі викладеного, належна сума страхового відшкодування становить 130 000,00 грн.

23 березня 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» здійснило на користь ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засібу розмірі 130 000,00 грн., що підтверджується повідомленням про зарахування коштів (а.с. 21).

Отже, суд вважає встановленим, що Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» виплатило позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування за шкоду, завдану майну, у максимальному розмірі, передбаченому полісом № АТ/2497573 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме у розмірі 130 000,00 грн.

10 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_5 з метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкоджень колісного транспортного засобу Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 . 15 лютого 2023 року ФОП ОСОБА_5 було складено Аварійний сертифікат № 01-15/02, в якому зазначено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , становить 787 176,98 грн., ринкова вартість колісного транспортного засобу Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , без урахування аварійних пошкоджень, становить 259 272,76 грн. (а.с. 68-73).

Також 15 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_5 з метою визначення вартості утилізації колісного транспортного засобу Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 . 15 лютого 2023 року ФОП ОСОБА_5 було складено Аварійний сертифікат № 02-15/02, в якому зазначено, що вартість утилізації колісного транспортного засобу Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , без урахування витрат, пов`язаних з їх продажем у регіоні (складські, транспортні, торговельні витрати та інше), суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників та вторинному ринку, становить 83 304,73 грн. (а.с. 88-93).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Звертаючись у червні 2023 року до суду з даним позовом ОСОБА_1 обрав такий спосіб захисту свого права: позовні вимоги про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 45 968,03 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 723,99 грн., 3% річних у розмірі 608,29 грн., витрат на виготовлення аварійного сертифіката у розмірі 6 000,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 500,00 грн. позивач пред`явив до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», посилаючись на те, що Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» є роботодавцем ОСОБА_2 , а тому, згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків; позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн. позивач пред`явив до ОСОБА_2 .

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , пред`явлені до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

У статті 1167 ЦК України зазначені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Стаття 23 ЦК України, передбачає можливість відшкодування моральної шкоди завданої особі внаслідок пошкодження її майна, тобто майна власником якого є ця особа.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка потерпіла внаслідок винних дій ОСОБА_2 , який скоїв дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив майно позивача транспортний засіб Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , якому протиправними діями ОСОБА_2 були спричинені механічні пошкодження. Вказаний транспортний засіб належить позивачу на праві приватної власності.

За таких обставин суд вважає, що позивач як власник пошкодженого майна має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому транспортного засобу.

Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди суд враховує те, що ДТП, внаслідок якого майно позивача транспортний засіб Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , був пошкоджений, сталось з вини ОСОБА_2 , після ДТП транспортний засіб позивача вважається фізично знищеним, у зв`язку з чим змінився звичний уклад життя позивача, він зазнав вимушених змін, докладав зусилля для організації свого життя, зазнав негативних емоцій та стресу, які знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП та протиправними діями ОСОБА_2 .

Враховуючи встановлені обставини, виходячи з засад розумності, справедливості та об`єктивності, а також беручи до уваги визнання відповідачем ОСОБА_2 пред`явлених до нього позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що розмір завданої позивачу моральної шкоди пред`явлений до стягнення є доведеним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 1 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , пред`явлені до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 45 968,03 грн., суд виходить з наступного.

У розумінні норм п. 30.1 ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб позивача - Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , вважається фізично знищеним.

Згідно з пунктом 30.2 Закону № 1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

З викладеного вбачається, що позивач дійсно має право на відшкодування йому різниці між вартістю транспортного засобу Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , до та після дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову як на підставу своїх вимог, пред`явлених до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», позивач посилався на частину 1 статті 1172 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Виходячи із наведеної норми права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, та заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 , представник відповідача Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» у відзиві на позовну заяву наполягав на тому, що ОСОБА_2 не є та на момент ДТП 10 січня 2023 року не був працівником Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» та не перебував з ним у трудових відносинах, між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» як замовником та ОСОБА_2 як виконавцем було укладено договір про надання послуг (з виконання робочих зобов`язань водія автотранспортних засобів Центральної автомобільної колони).

Так, згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).

Відповідно до статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Але, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що винуватець ДТП ОСОБА_2 , діями якого було пошкоджено транспортний засіб позивача, на момент ДТП 10 січня 2023 року перебував з Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» у трудових відносинах.

Разом з цим, судом встановлено, що 03 січня 2023 року між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» та ОСОБА_2 було укладено Договір № 2119-ПУ-ПА про надання послуг (надалі Договір про надання послуг), відповідно до умов якого ОСОБА_2 як виконавець зобов`язався надати Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Павлоградвугілля» як замовнику послуги з перевезення вантажу на автомобільному транспорті з місця навантаження до місця призначення відповідно до письмових заявок замовника, а замовник зобов`язався прийняти і оплатити такі послуги. Строк надання виконавцем послуг - з 03 січня 2023 року по 03 травня 2023 року. Послуги надаються з матеріалів/засобів/приладдя замовника, вартість яких входить до вартості послуг (а.с. 174-177).

Аналогічний за змістом договір № 2015-ПУ-ПА про надання послуг укладався між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» та ОСОБА_2 також і 02 листопада 2022 року (а.с. 27-33), на строк з 04 листопада 2022 року по 03 січня 2023 року (з урахуванням додаткової угоди від 02 грудня 2022 року до договору про надання послуг № 2015-ПУ-ПА від 01.11.2022 року (а.с. 173)).

Суд виходить з того, що для вирішення питання про можливість застосування до правовідносин сторін ч. 1 ст. 1172 ЦК України треба визначитися з правовою природою укладеного між ними договору про надання послуг.

Ознаками, які притаманні цивільно-правовим договорам є:

оплачується не процес праці, а результат;

результат визначається після закінчення роботи;

результат оформляється акту-прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг);

оплата провадиться на підставі актів;

фізична особа, яка виконує роботу (надає послуги), не дотримується правил внутрішнього трудового розпорядку, самостійно організує свою роботу та виконує її на власний ризик;

підприємство не повинно дотримуватись трудового законодавства.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Так, предметом укладеного між відповідачами договору про надання послуг є не процес самої праці, а її кінцевий результат отримання послуг з перевезення вантажу на автомобільному транспорті у відповідності до отриманих заявок.

Суд зазначає, що згідно договору про надання послуг у ньому передбачено оплату результату праці в залежності від обсягу виконаних робіт, оскільки:

- сума оплати залежить від обсягу наданих послуг;

- оплата здійснюється після підписання сторонами акту-прийому передачі робіт;

- сума оплати здійснюється не у фіксованому розмірі, що зазвичай характерно для трудових відносин, а в залежності від обсягу та вартості наданих послуг.

Крім того суд враховує, що договір про надання послуг містить умови, згідно яких виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, а сам організовує процес надання послуг (п. 1 . 4)

Згідно умов договору Виконавець зобов`язався надавати послуги на свій страх та ризик, що не притаманно трудовим договорам (п. 4.1).

Виконання послуг обумовлених Договором не залежить від режиму робити підприємства та часу роботи його робітників, що свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 самостійно організовував свою роботу та виконував її з метою досягнення певного результату, оскільки не підпорядкувався підприємству та правилам його внутрішнього розпорядку.

Таким чином, проаналізувавши зміст укладеного між відповідачами Договору про надання послуг суд приходить до переконання, що його предметом фактично є кінцевий результат праці а не сам її процес, що свідчить про його цивільно-правовий характер.

Отже, судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» та ОСОБА_2 було укладено не трудовий договір, а цивільно-правовий договір, а саме договір про надання послуг.

На виконання Договору № 2119-ПУ-ПА від 03 січня 2023 року Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» відповідно до Акта приймання-передачі від 03 січня 2023 року (а.с. 178) було передано ОСОБА_2 транспортний засіб КАМАЗ 541, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля».

З Подорожнього листа № від 10 січня 2023 року (а.с. 34) та з товарно-транспортної накладної № 47 від 10 січня 2023 року (а.с. 179) вбачається, що 10 січня 2023 року ОСОБА_2 доручено здійснити перевезення вантажу автомобілем КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_2 .

Отже, судом встановлено, що 10 січня 2023 року о 12 год. 05 хв. на автошляху Стрій-Умань-Дніпро-Знамянка 1149 км + 750 м дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , та КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , сталась під час надання ОСОБА_2 послуг з перевезення вантажу на виконання Договору № 2119-ПУ-ПА від 03 січня 2023 року.

У довідці № 15 від 12 січня 2023 року, виданій Філією «Павлоградська автобаза» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» також зазначено, що ОСОБА_2 надає послуги з виконання робочих зобов`язань водія автотранспортних засобів Центральної автомобільної колони Філії «Павлоградська автобаза» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» з 04 листопада 2022 року згідно договору № 2015-ПУ-ПА від 02.11.2022 року, за ним закріплений автомобіль КАМАЗ 5410, номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 26).

Згідно з Довідкою № 255 від 04 травня 2023 року, ОСОБА_2 не є штатним співробітником Філії «Павлоградська автобаза» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (а.с. 42).

У відповіді Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» № 2-3/1213 від 26 травня 2023 року також зазначено, що ОСОБА_2 станом на 10 січня 2023 року надавав послуги з перевезення вантажу. Сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за грудень 2022 року, січень 2023 року та лютий 2023 року щодо ОСОБА_2 здійснена та перерахована в повному обсязі згідно вимог чинного законодавства України (а.с. 67).

Суд, при вирішенні даної справи виходить з того, що виконання роботи за договором про надання послуг не свідчить про перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля».

Отже, на момент ДТП ОСОБА_2 не перебував у трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Між відповідачами укладений договір цивільно-правового характеру договір про надання послуг, який за своєю правовою природою відрізняється від трудового договору.

Таким чином суд вважає, що відсутні підстави для застосування частини 1 статті 1172 ЦК, оскільки правовідносини, що склалися між відповідачами, мають усі ознаки цивільно-правового договору, а не трудового.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оцінюючи доводи сторони позивача про те, що сплата Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» податків за ОСОБА_2 свідчить про перебування відповідачів у трудових відносинах, суд їх до уваги не приймає та відхиляє, оскільки з наданих Державною податковою службою України Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 за період з IV кварталу 2022 року по І квартал 2023 року з розбивкою щомісячно (а.с. 215) вбачається, що Філією «Павлоградська автобаза» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» доходи нараховувались ОСОБА_2 не як заробітна плата, а за ознакою «102», тобто суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору, крім доходів, зазначених в абзаці третьому п. 4 підрозд. 1 розд ХХ Кодексу (п/п 164.2.2 п. 164.2 ст. 164 розд. IV Кодексу).

Враховуючи все вищенаведене, оцінивши повно та всебічно наявні в матеріалах справи докази, оскільки ОСОБА_2 не є та на момент ДТП не був працівником Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», а лише виконував роботу на підставі цивільно-правового договору договору про надання послуг, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням слід відмовити за безпідставністю.

В даному випадку позивач, як особа якій завдано матеріальної шкоди пошкодженням її майна, має право на відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, оскільки заподіювач шкоди не виконував трудових (службових) обов`язків під час її завдання, а тому підстави для застосування до виниклих між сторонами правовідносин положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України відсутні, і така шкода може бути відшкодована на загальних підставах.

Крім того, оскільки під час розгляду справи судом не встановлено передбачених законом підстав для відшкодування ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» шкоди, завданої ОСОБА_2 , та враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» інфляційних втрат у розмірі 1 723,99 грн., 3% річних у розмірі 608,29 грн. та витрат на виготовлення аварійного сертифіката у розмірі 6 000,00 грн. є похідними від позовних вимог про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, то у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині також слід відмовити.

Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відмова у задоволенні позовних вимог про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, інфляційних втрат, 3% річних та витрат на виготовлення аварійного сертифіката, пред`явлених до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», не позбавляє позивача права на підставі статті 1166 ЦК України звернутись до суду з позовною заявою про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, інфляційних втрат, 3% річних та витрат на виготовлення аварійного сертифіката, безпосередньо до ОСОБА_2 , як особи, яка внаслідок своїх дій пошкодила майно позивача транспортний засіб Volkswagen Polo, номерний знак НОМЕР_1 , тобто завдала позивачу матеріальну шкоду.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Позивач у позовній заяві просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» 21 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (зокрема і витрати на правничу допомогу), покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи наведене та той факт, що у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», позивачу відмовлено, беручи до уваги, що витрати на професійну правничу допомогу позивач просив стягнути лише з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», та враховуючи, що суд розглядає справи виключно в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають віднесенню на сторону позивача.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , пред`явлених до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» судом відмовлено, то витрати ОСОБА_1 по сплаті судового збору в цій частині підлягають віднесенню на сторону позивача. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 , пред`явлені до ОСОБА_2 задоволені на загальну суму 1 000,00 грн., то з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 повинно бути стягнуто судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (який становить 1,81%), у розмірі 19,43 грн. (1 073,60 грн. х 1,81% / 100 = 19,43 грн.).

На підставі ст.ст. 15, 16, 23, 988, 1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України, ст.ст. 6, 20, 22, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 89, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн. (одна тисяча гривень, 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 19,43 грн. (дев`ятнадцять гривень, 43 копійки).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез