Справа № 201/325/22
Провадження № 2/201/1610/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

за участі:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «П`ятий континент» про визнання частково недійсним рішення та визнання нарахованого боргу безпідставним та його списання,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 13 січня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «П`ятий континент» про визнання частково недійсним рішення та визнання нарахованого боргу безпідставним та його списання, в якій позивач просить суд: визнати частково недійсним рішення співвласників секції 4 та 5 ОСББ від 22 липня 2021 року протокол № 2 за п. 2 порядку денного, а саме: п.2 затвердити внесок на облаштування корзин під зовнішні блоки кондиціонерів для квартири та комерційних приміщень 3го поверху секції 4-5 у наступному розмірі: корзина мала з монтажем та облаштуванням дренажу (1000х650х800)-7 160 грн; корзина велика з монтажем та обладнанням дренажу (1800х650х800)- 7 560 грн.; визнати нарахований борг в розмірі 7 560 грн. за «фасадні корзини для кондиціонерів» безпідставними та списати з особистого рахунку 318 позивачки ОСОБА_1 споживача нараховану заборгованість в розмірі 7 560 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власницею кв. АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03 серпня 2021 року № 435.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «П`ятий континент» утворено 12 лютого 2020 року. В своїй діяльності ОСББ керується Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та статутом що затверджений протоколом загальних зборів № 2 від 20 квітня 2021 року

Так, протоколом № 2 загальних зборів співвласників секцій 4 та 5 ОСББ від 22 липня 2021 року за п. 2 порядку денного прийнято наступне рішення: «П. 2 порядку денного затвердити внесок на облаштування корзин під зовнішні блоки кондиціонерів для квартири та комерційних приміщень 3го поверху секції 4-5 у наступному розмірі: корзина мала з монтажем та облаштуванням дренажу (1000х650х800)-7 160 грн; корзина велика з монтажем та обладнанням дренажу (1800х650х800)- 7 560 грн.

За результатами прийнятого рішення в особистому кабінеті позивача станом на листопад 2021 рік нараховано борг в розмірі 7 560 грн. За «фасадні корзини для кондиціонерів»

Дане рішення позивач вважає незаконним, оскільки відповідно до закону про ОСББ при визначені розміру та переліку внесків і платежів співвласників, необхідно щоб проголосували не менше як дві третини загальної кількості усіх співвласників, натомість статутом ОСББ передбачено, що рішення про визнання переліку та розміру і платежів співвласників , вважається прийнятим, якщо за нього голосували співвласники, які разом мають більше половини голосів.

Окрім того в тексті протоколу присутнє посилання на наявність письмового опитування в якому прийняло участь співвласників яким належить 8 252,2 кв.м. приміщень та вказано про особисту участь співвласників яким належить 183,2 кв.м приміщень. Тобто всього приймало участь 8 435,4 кв.м. в підтвердження проведеного голосування та письмового опитування, до протоколу не додано відповідні додатки, будь- якої інформації щодо вказаного не оприлюднено на сайті відповідача.

22 липня 2021 року позивач звернулася з письмовою заявою на ім`я відповідача повідомивши останнього про відсутність необхідності монтажу зовнішньої корзини, оскільки нею самостійно було встановлено спліт систему на терасі та в майбутньому вона не буде користуватися встановленою зовнішньою корзину. Тому позивач просила суд задовольнити її позовні вимоги повному обсязі

06 грудня 2022 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено. Визнано частково недійсним рішення співвласників секції 4 та 5 ОСББ від 22 липня 2021 року протокол № 2 за п. 2 порядку денного, а саме: «П.2 затвердити внесок на облаштування корзин під зовнішні блоки кондиціонерів для квартири та комерційних приміщень 3го поверху секції 4-5 у наступному розмірі: корзина мала з монтажем та облаштуванням дренажу (1000х650х800)-7 160 грн; корзина велика з монтажем та обладнанням дренажу (1800х650х800)- 7 560 грн.» Визнано нарахований борг в розмірі 7 560 грн. за «фасадні корзини для кондиціонерів» безпідставними та списати з особистого рахунку 318 позивачки ОСОБА_1 споживача нараховану заборгованість в розмірі 7 560 грн. Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «П`ятий континент» на користь держави 1 984,8 грн.

16 лютого 2023 року від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «П`ятий континент» надійшла заява про перегляд заочного рішення та закриття провадження у справі оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою суду від 13 березня 2023 року задоволено заяву представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «П`ятий континент» Патики А.В. про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «П`ятий континент» про визнання частково недійсним рішення та визнання нарахованого боргу безпідставним та його списання. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року у цивільній справі № 201/325/22 за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «П`ятий континент» про визнання частково недійсним рішення та визнання нарахованого боргу безпідставним та його списання скасовано та призначено вказану цивільну справу до розгляду в спрощеному провадженні на 10 годину 00 хвилин 27 березня 2023 року.

27 березня 2023 року на електронну адресу суду надійшли пояснення представника позивача стосовно клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, в яких останній заперечував проти закриття провадження у справі, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач в судовому засіданні заперечувала проти закриття провадження у справі та наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився просив розглядати справу за їх відсутності, на закритті провадженні наполягав, окрім того просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правову допомогу.

Вислухавши позивача, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до наступного правового висновку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, ОСОБА_1 просить суд: визнати частково недійсним рішення співвласників секції 4 та 5 ОСББ від 22 липня 2021 року протокол № 2 за п. 2 порядку денного, а саме: п.2 затвердити внесок на облаштування корзин під зовнішні блоки кондиціонерів для квартири та комерційних приміщень 3го поверху секції 4-5 у наступному розмірі: корзина мала з монтажем та облаштуванням дренажу (1000х650х800)-7 160 грн; корзина велика з монтажем та обладнанням дренажу (1800х650х800)- 7 560 грн.; визнати нарахований борг в розмірі 7 560 грн. за «фасадні корзини для кондиціонерів» безпідставними та списати з особистого рахунку 318 позивачки ОСОБА_1 споживача нараховану заборгованість в розмірі 7 560 грн.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

3 28 березня 2014 року - часу внесення змін до п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України у редакції пп. 1 п. 3 Закону України від 10 жовтня 2013 року № 642-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», процесуальний закон відніс до юрисдикції господарського суду розгляд справ, які виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою, яка не є господарським товариством (фермерське господарство, кооператив, приватне, колективне підприємство тощо), та її учасниками (засновниками, членами), у тому числі учасником, який вибув, пов?язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи.

Стаття 12 ГПК України як і ст. 20 цього Кодексу в чинній редакції, визначають коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов?язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

У постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 915/540/16 (провадження №12-100гс19) Верховного Суду зроблено висновок, що підвідомчість господарських справ установлена ст. 12 ГПК України в редакції, чинній на час подання позову, згідно з п. 4 ч.1 якої господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов?язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Обмеження можливості звернення до суду і отримання судового захисту може свідчити про порушення основоположних прав людини.

З урахуванням наведених норм матеріального і процесуального права правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є корпоративними. Вказане рішення зборів зачіпає як права конкретної особи щодо здійснення діяльності з управління юридичною особою і як співвласника, і як керівником такої Юридичної особи, так і процедуру прийняття такого рішення, що не можна вважати внутрішньо статутною діяльністю об`єднання.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 13 жовтня 2020 року по справі № 683/351/16-ц відступила від правового висновку Верховного Суду України, висловленого в рішенні від 19 жовтня 2016 року у справі № 752/2669/17 (провадження N°6-1002 16), відповідно до якого на відносини щодо оскарження дій чи бездіяльності зборів уповноважених гаражно-будівельного кооперативу компетенція суду, згідно вимог статті 16 ЦК України, не поширюється, оскільки ці питання стосуються внутрішньо статутної діяльності цієї організації.

Така позиція суду встановлює, що внутрішньо статутна діяльність юридичної особи не охоплюється поняттям «правові відносини», а отже, спір щодо такої діяльності не є юридичним. Поняття «внутрішньо статутна діяльність» не використовується законодавством про кооперацію, при цьому йдеться про статутну мету або статутну діяльність. Така діяльність може стосуватися суб`єктивних прав та обов`язків особи (сплата членських внесків, управління юридичною особою тощо) і, загалом, такі відносини є корпоративними.

Таким чином, юрисдикція суду поширюється на вказані відносини, оскільки вони мають ознаки юридичного спору щодо суб`єктивних прав та обов`язків органів управління юридичної особи, адже такі питання не стосуються внутрішньо статутної діяльності.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 01 лютого 2022 року по справі № 910/5179/20 постановила наступне:

8.25. Справу N° 910/5179/20 прийнято до провадження Великою Палатою

Верховного Суду ухвалою від 01 вересня 2021 року на підставі частини третьої статті 302 ГПК України з огляду на обґрунтування Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду підстав для відступу від висновку про розгляд подібного зі справою N° 910/5179/20 спору за предметним критерієм у порядку цивільного судочинства, викладеного в раніше ухваленій постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 466/8748/16-ц.

8.26. Спір у справі N° 466/8748/16-ц виник з приводу оскарження співвласником багатоквартирного будинку дій ОСББ щодо неправомірного включення до кошторису ОСББ таких додаткових послуг, як заробітна плата сторожа, спецодяг та правова допомога, які не передбачені законодавством на утримання будинку і прибудинкової території, що порушує права позивача як споживача житлово-комунальних послуг та співвласника багатоквартирного будинку. За наслідком касаційного перегляду цієї справи Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 14 липня 2020 року погодився з висновком суду апеляційної інстанції про відмову в позові та дійшов висновку, що включення до тарифу на утримання будинку складових щодо заробітної плати сторожів, спецодягу та правової допомоги не суперечить законодавству і не порушує прав співвласників багатоквартирного будинку.

8.27. Правовідносини у справах №466/8748/16-ц та № 910/5179/20 є подібними, оскільки ці справи мають схожий характер правовідносин (стосуються визнання недійсними рішень зборів ОСББ, якими затверджено кошторис та перелік і розмір внесків на утримання багатоквартирного будинку, що належить до виключної зборів) і суб`єктний склад (позивачем є фізична особа співвласник багатоквартирного будинку, а відповідачем - ОСББ).

8.28. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що в рішеннях у справі № 166/8748/16-ц суди окремо не викладали правові висновки щодо юрисдикції такого спору, втім про правову позицію, відповідно до якої цей спір має розглядатись за правилами цивільно судочинства, свідчить факт розгляду позовних вимог фізичної особи співвласника до ОСББ про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ судами цивільної юрисдикції з прийняттям апеляційним судом рішення по суті спору, яке було залишено в силі Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду.

8.29. 3 огляду на викладені вище висновки щодо юрисдикції Велика Палата Верховного Суду вбачає підстави для відступу від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду в постанові від 14 липня 2020 року у справі № 466/8748/16-4 про розгляд за правилами цивільного судочинства спору, багатоквартирного будинку, ініційованого співвласником щодо затвердження кошторису ОСББ, переліку та розміру внесків на утримання будинку як такого, що зроблений без застосування до правовідносин у цій справі положень пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України про підвідомчість господарським судам спорів про створення, діяльність, управління або припинення юридичної особи. Спір про дійсність рішення установчих (загальних) зборів ОСББ, зокрема про затвердження кошторису ОСББ та розміру внесків його членів, що виник між членом ОСББ та самим ОСББ, охоплюється поняттям «управління юридичною особою» як такий, що є спором про компетенцію найвищого органу управління ОСББ приймати рішення, віднесені до його виключної компетенції.

Отже, справа з вимогами позивача про визнання частково недійсним рішення співвласників секції 4 та 5 ОСББ від 22 липня 2021 року протокол № 2 за п. 2 порядку денного, а саме: «П.2 затвердити внесок на облаштування корзин під зовнішні блоки кондиціонерів для квартири та комерційних приміщень 3го поверху секції 4-5 у наступному розмірі: корзина мала з монтажем та облаштуванням дренажу (1000?650?800)-7160 грн; корзина велика з монтажем та обладнанням дренажу (1800?650?800)- 7560 грн. та похідна вимога про визнання нарахованого боргу в розмірі 7560 грн. за «фасадні корзини для кондиціонерів» безпідставними та списати з особистого рахунку 318 позивачки ОСОБА_1 споживача нараховану заборгованість в розмірі 7560 грн. має розглядатися виключно господарськими судами.

Встановивши, що заявник звернулася до суду з заявою про визнання частково недійсним рішення співвласників ОБББ та визнання нарахованого боргу безпідставним та його списання, дані правовідносини є корпоративними, а тому вимоги позивача підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи викладене вище, позовна заява ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «П`ятий континент» про визнання частково недійсним рішення та визнання нарахованого боргу безпідставним та його списання не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку господарського судочинства, а тому провадження у цій справі підлягає закриттю.

З приводу витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, між адвокатським об`єднанням «Погрібна Ольга та Патика Андрій» та ОСББ «ЖК «П`ятий континент» був укладений Договір №02/23 про надання правової допомоги від 03 січня 2023 року.

Відповідно до попереднього розрахунку судових витрат вбачається, що позивач поніс витрати на правову допомогу на загальну суму 2 000,00 грн., , оплата яких підтверджується платіжним дорученням.

Враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд приходить до висновку, що обсяг понесених відповідачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 260 ЦПК України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «П`ятий континент» про визнання частково недійсним рішення та визнання нарахованого боргу безпідставним та його списання - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «П`ятий континент» (, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 112Д) понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова