Провадження № 2/752/6710/23
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

23.10.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором побутового підряду та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Попова М.Г. звернулась до суду із позовом до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , в якому просила стягнути із відповідача на користь позивача кошти за договором побутового підряду в сумі 10000,00 грн., та на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 8000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 26.12.2022 року між сторонами було укладено договір побутового підряду на будівництво альтанки в строк до 01.02.2023 року. В цей же день, позивач передала, а відповідач отримав кошти в сумі 100000,00 грн. на купівлю матеріалів для виготовлення альтанки. Однак, позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, та будівництво альтанки не розпочав. 21.07.2023 року на адресу відповідача було надіслано повідомлення про відмову від договору та вимогу про повернення коштів позивачу, яка була залишена відповідачем без належного реагування. Посилаючись на викладене, а також з огляду на повне не виконання відповідачем умов договору, позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути зазначену суму коштів із відповідача на користь позивача в примусовому порядку, а також кошти на відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник позивача після відкриття провадження, надіславши до суду заяву про стягнення витрат на правову допомогу, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.12.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір побутового підряду на будівництво альтанки.

В цей же день, позивач передала, а відповідач отримав кошти в сумі 100000,00 грн. на купівлю матеріалів для виготовлення альтанки, що підтверджується копією розписки, яка міститься в матеріалах справи.

Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, будівельні матеріали не закупив та до будівництва альтанки не приступив, в зв`язку з чим, 21.07.2023 року позивач направила відповідачу повідомлення про відмову від договору та вимогу про повернення сплачених коштів.

Однак, зазначена вимога була залишена відповідачем без належного реагування, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було.

Перевіряючи обґрунтованість вимог позову, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Варто вказати, що стороною відповідача обґрунтування позовних вимог будь-якими доказами спростовані не були, як і не було надано доказів належного виконання зобов`язань за укладеним договором.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не були виконані взяті зобов`язання, а відтак суд вважає, що наявні законні підстави для примусового стягнення отриманих коштів із відповідача на користь позивача, в зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

В частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 8000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Виходячи з положення статті 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання.

Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи викладене, суд, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, враховує характер та тривалість страждань позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та вважає суму в розмірі 8000,00 грн. завищеною, а тому із відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди слід стягнути суму в розмірі 5000,00 грн., в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір: за позовну вимогу про стягнення коштів - в сумі 1073,60 грн., та за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди - в сумі 1073,60 грн. а всього суму в розмірі 2147,20 грн.

При вирішенні вимог про відшкодування судових витрат, пов`язаних із отриманням правової допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Попов М.Г. на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 27.05.2023 року, ордеру серії АІ № 1447910, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Однак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає, що витрати на правову допомогу у даній справі в розмірі 20000,00 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки, перевіряючи акт виконаних робіт за договором, та опис змісту наданої адвокатом правової допомоги з матеріалами справи вбачається відсутність співмірності із часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи.

Враховуючи викладене, та проаналізувавши надані докази на підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, їх обсяг, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, перевіривши наявні у матеріалах справи докази на відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, а тому суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесену позивачем в рамках розгляду даного спору до 5000,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних із отриманням правової допомоги та понесених позивачем в рамках розгляду даного спору, - в сумі 5000,00 грн., які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечать принципу розподілу таких витрат, в зв`язку з чим вимоги сторони позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-281, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором побутового підряду та відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти за договором побутового підряду в сумі 10000 (сто тисяч) грн. 00 коп., та на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір на загальну суму 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із отриманням правової допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

У стягненні решти суми витрат на правову допомогу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Голосіївським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повні ім`я та найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Головуючи Н.П. Чередніченко