ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Сальної Н.О.,

за уачсті: представника відповідача Цвик М.В.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького ліцею №10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання незаконними та скасування наказів про відсторонення від роботи, зобов`язання допустити до роботи, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Кременчуцького ліцею №10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 червня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Нестеренка С.Г. в м.Кременчуці,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до райооного суду з даним позовом.

Зазначала, що працює на посаді головного бухгалтера в Кременчуцькому ліцеї № 10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з 19.11.2012 року. На умовах суміщення працює вчителем трудового навчання з 01.09.2020 року.

Наказом № 200 о/д від 16 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи працівників, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом МОЗ від 04.10.2021 року за № 2153» та наказом № 201 о/д від 16 листопада 2021 року її було відсторонено від роботи з 16 листопада 2021 року, як таку, що не надала сертифікату, що підтверджує проходження профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 або медичного висновку про наявність протипоказань до проведення такого щеплення до усунення причин, що зумовили таке відсторонення.

Вважала, що вказані накази суперечать Загальній декларації прав людини, Конституції України, статті 46 КЗпП України, прийняті за відсутності визначеного законом порядку відсторонення.

Посилаючись на те, що щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2, не передбачено календарем профілактичних щеплень в Україні і не є обов`язковим, тому відсторонення від роботи на підставі ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» є незаконним.

Просила визнати незаконними та скасувати накази від 16.11.2021 року за № 200 та № 201 про відсторонення її від роботи, допустити її до виконання роботи за посадою головного бухгалтера та за суміщенням вчителя трудового навчання, стягнути на її користь середній заробіток за час незаконного відсторонення від роботи, а також судові витрати.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконними та скасувано накази директора Кременчуцького ліцею № 10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 200 о/д та № 201 о/д від 16 листопада 2021 року про відсторонення головного бухгалтера та вчителя трудового навчання за сумісництвом ОСОБА_1 від роботи з 16 листопада 2021 року без збереження заробітної плати.

Стягнуто з Кременчуцького ліцею № 10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи як головного бухгалтера за період з 16 листопада 2021 року по 01 березня 2022 року включно у розмірі 46 586,41 грн., який підлягає оподаткуванню на загальних підставах, та кошти у повернення сплаченого судового збору на суму у 1816 грн.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до Кременчуцького ліцею № 10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в частині вимог про допущення до роботи за посадою головного бухгалтера та вчителя трудового навчання (за суміщенням) та у стягненні середнього заробітку за час відсторонення від роботи як вчителя трудового навчання (за суміщенням) за період з 16 листопада 2021 року по 01 березня 2022 року включно.

Суд першої інстанції, оцінивши загрози, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник, рішення суду мотивував тим, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували нагальність потреби у відстороненні саме позивача від роботи, тим більше, що позивач продовжувала здійснювати обов`язки головного бухгалтера у період часу з 16.11.2021 р. по 30.11.2021 р.

Рішення суду оскаржили обидві сторони.

ОСОБА_1 - в частині відмови в задоволенні позовних вимог про допущення до роботи за посадою головного бухгалтера та вчителя трудового навчання (за суміщенням) та у стягненні середнього заробітку за час відсторонення від роботи як вчителя трудового навчання (за суміщенням) за період з 16 листопада 2021 року по 01 березня 2022 року включно.

Вказувала, що зважаючи на те, що відповідач з 2 березня 2022 року допустив її до роботи, то в цій частині відсутній предмет спору, а тому суд мав закрити провадження на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Крім того, зазначала що суд першої інстанції помилково не стягнув на її користь середній заробіток за період вимушеного прогулу з 16 листопада 2021 року по 01 березня 2022 року за посадою вчителя трудового навчання, який становить 8715,47 грн.

В апеляційній скарзі Кременчуцький ліцей №10 «Лінгвіст», посилаючись на порушення норм матеріального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Вважає, що суд першої інстанції, досліджуючи обставини справи щодо освітнього процесу в ліцеї, не в повній мірі дав оцінку обов`язку закладу освіти забезпечити дітям безпечні та нешкідливі умови навчання, а тому зазначав, що з врахуванням показів свідка- директора ліцею ОСОБА_2 , останньою в повній мірі було обгрунтовано пропорційність відсторонення позивача меті охорони здоров`я населення та самої позивачки.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу ліцею звертає увагу на недопустимість обмеження конституційних прав і свобод людини, що визначено, зокрема, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ліцей №10 «Лінгвіст» надав письмови пояснення щодо викладених ОСОБА_1 в її апеляційній скарзі доводів та просив не задовольняти скаргу позивача.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ліцею та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді головного бухгалтера з 19.11.2012 року, також працювала на посаді вчителя трудового навчання за сумісництвом з тижневим навантаженням 6 годин.

Наказом директора Кременчуцького ліцею № 10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16 листопада 2021 року за № 200 о/д «Про відсторонення від роботи працівників, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 № 2153», головного бухгалтера ОСОБА_1 з 16 листопада 2021 року відсторонено від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з ненаданням сертифікату, що підтверджує проходження профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 або медичного висновку закладу охорони здоров`я про наявність абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 до усунення причин, що зумовили відсторонення.

Наказом директора Кременчуцького ліцею № 10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16 листопада 2021 року за № 201 о/д «Про внесення доповнень до наказу № 200 від 16.11.2021 року «Про відсторонення від роботи працівників, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 № 2153», вчителя трудового навчання на умовах сумісництва (тижневе навантаження 6 годин) ОСОБА_1 з 16 листопада 2021 року відсторонено від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з ненаданням сертифікату, що підтверджує проходження профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 або медичного висновку закладу охорони здоров`я про наявність абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 до усунення причин, що зумовили відсторонення.

Наказом відповідача від 01 березня 2022 року за № 82 о/д зупинено дію наказів директора Кременчуцького ліцею № 10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 200 о/д та № 201 о/д від 16.11.2021 року до завершення воєнного стану в Україні щодо відсторонення позивача від роботи.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять будь - яких доказів, які б підтверджували нагальність потреби у відстороненні саме позивача від роботи як головного бухгалтера, так і вчителя з трудового навчання, а тому прийшов до висновку, що таке відсторонення не можна вважати пропорційним меті охорони здоров`я населення, зокрема викладацького та учнівського складу ліцею, самого позивача.

Колегія суддів частково погоджується з даним висновком.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю (стаття 43 Конституції України).

Забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання (стаття 21 КЗпП України).

Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 51 КЗпП України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22) зазначено, що:

«нагальна необхідність ужиття державою у 2021 році заходів для захисту здоров`я населення (зокрема, для попередження поширення коронавірусу SARS-CoV-2, мінімізації ризиків ускладнень і смертності у хворих на COVID-19) не викликає сумнівів. Проте слід з`ясувати, чи було нагально необхідним відсторонення позивачки від роботи та наскільки саме таке відсторонення сприяло досягненню зазначеної легітимної мети.

За змістом Переліку № 2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають усі працівники визначених цим документом органів, закладів, підприємств, установ, організацій у разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року № 595. Отже, Перелік № 2153 передбачав низку винятків, пов`язаних зі станом здоров`я конкретної людини, із загального правила про обов`язкову вакцинацію зазначених груп працівників незалежно від того, чи є в них об`єктивна необхідність контактувати на роботі з іншими людьми та з якою саме їх кількістю, тобто чи мають підвищений ризик інфікуватися коронавірусом SARS-CoV-2 та/або сприяти його подальшому поширенню. Критеріїв вибору підприємств, установ та організацій для включення до Переліку № 2153 останній не містить.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсторонення особи від роботи, що може мати наслідком позбавлення її в такий спосіб заробітку без індивідуальної оцінки поведінки цієї особи, лише на тій підставі, що вона працює на певному підприємстві, у закладі, установі, іншій організації, може бути виправданим за наявності дуже переконливих підстав. У кожному випадку слід перевіряти, чи була можливість досягнути поставленої легітимної мети шляхом застосування менш суворих, ніж відсторонення працівника від роботи, заходів після проведення індивідуальної оцінки виконуваних ним трудових обов`язків, зокрема, оцінки об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми, можливості організації дистанційної чи надомної роботи тощо.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що в кожному конкретному випадку для вирішення питання про наявність підстав для обов`язкового щеплення працівника проти COVID-19 і, відповідно, для відсторонення працівника від роботи, слід виходити не тільки з Переліку № 2153, але й оцінки загрози, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник. Зокрема, слід враховувати і такі обставини, як:

- кількість соціальних контактів працівника на робочому місці (прямих/непрямих);

- форму організації праці (дистанційна/надомна), у тому числі можливість встановлення такої форми роботи для працівника, який не був щепленим;

- умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження COVID-19, зокрема потребу відбувати у внутрішні та закордонні відрядження;

- контакт працівника з продукцією, яка буде використовуватися (споживатися) населенням.

Визначаючи об`єктивну необхідність щеплення працівника і перевіряючи законність його відсторонення від роботи для протидії зараженню COVID-19, необхідно з`ясовувати наявність наведених вище та інших факторів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 682/1692/17 дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я заінтересованих осіб є виправданою. Принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами особи, однак лише тоді, коли таке втручання має об`єктивні підстави та є виправданим. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд і в постановах від 10 березня 2021 року у справі № 331/5291/19 (провадження № 61-17335св20), від 20 березня 2018 року у справі № 337/3087/17 (провадження № К/9901/283/18), від 08 лютого 2021 року у справі № 630/554/19 (провадження № 61-6307св20).

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при розгляді подібних справ суди повинні враховувати, що суспільні інтереси превалюють над особистими, однак лише тоді, коли втручання у відповідні права особи має об`єктивні підстави (передбачене законом, переслідує легітимну мету, є нагально необхідним і пропорційним такій меті)».

У відповідності до ст. 12,13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У даній справі ОСОБА_1 , звертаючись із позовом, посилалася на те, що її відсторонення від роботи з 16 листопада 2021 року без збереження заробітної плати є незаконним та таким, що порушує її право на працю.

Визнаючи незаконними та скасувавши накази директора Кременчуцького ліцею № 10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 200 о/д та № 201 о/д від 16 листопада 2021 року про відсторонення головного бухгалтера та вчителя трудового навчання за сумісництвом ОСОБА_1 від роботи, суд першої інстанції вірно зазначив, що з врахуванням форми організації праці позивача, запровадження на дату відсторонення дистанційної форми навчання, у відповідача була відсутня нагальна потреба у її відстороненні.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують рішення суду.

Між тим, судом беззаперечно встановлено що :

-станом на 16 листопада 2021 року в ліцеї ( з 25.10.2021 року) запроваджено режим дистанційного навчання (т.3, а.с.14-15),

-за повідомленням управління Державної Казначейської служби України у м.Кременчуці у період з 16 по 30 листопада 2021 року право другого підпису Кременчуцького ліцею № 10 «Лінгвіст» належало головному бухгалтеру ОСОБА_1 , яка, зокрема, 22 листопада 2021 року подавала та підписувала довідку № 51 від 22.11.2021 року про внесення змін до плану асигнувань, що свідчить про виконання нею обов`язків за посадою та відсутністю наказу ліцею про покладення обов`язків головного бухгалтера на іншу особу (т.4, а.с.52-53),

-суміщення посади вчителя трудового навчання з тижневим навантаженням 6 годин при запровадженні дистанційного навчання не можна розцінювати як підставу для відсторонення позивача з врахуванням її індивідуальної оцінки виконуваних трудових обов`язків.

Крім того, колегія суддів звертає увагу також на те, що адміністрацією навчального закладу при виданні оскаржуваного наказу не було дотримано процедуру відсторонення ОСОБА_1 від роботи, адже відсторонюючи працівника, керівник повинен діяти в спосіб та в межах повноважень, передбачених законом.

Статтею 46 Кодексу законів про працю України встановлено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в період з 05 по 15 листопада 2021 року перебувала на лікарняному у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ( т.1, а.с.62-64), а вже наступного дня 16 листопада 2021 року її було відсторонено від роботи.

При цьому ОСОБА_1 не пропонувалось надати свої пояснення з приводу відсторонення від роботи.

Надані ОСОБА_1 за власною ініціативою заперечення на наказ від 16.11.2021 року про відсторонення від роботи не є тотожними пропозиції з боку адміністрації надати працівнику пояснення з приводу наступного відсторонення.

Тому таке відсторонення не можна вважати обгрунтованим та пропорційним меті охорони здоров`я населення та самого позивача.

Виходячи з наведеного, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 є вірним та його слід залишити без змін.

Разом з тим, районний суд, визнавши незаконними та скасувавши накази директора Кременчуцького ліцею № 10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 200 о/д та № 201 о/д від 16 листопада 2021 року про відсторонення головного бухгалтера та вчителя трудового навчання за сумісництвом ОСОБА_1 від роботи, помилково відмовив позивачу у стягненні середнього заробітку за час відсторонення від роботи як вчителя трудового навчання, у зв`язку з чим рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача середнього заробітку за час відсторонення від роботи як вчителя трудового навчання за період з 16 листопада 2021 року по 01 березня 2022 року включно у розмірі 8715,47 грн. з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає також задоволенню в частині закриття провадження про допущення її до роботи за посадою головного бухгалтера та вчителя трудового навчання (за суміщенням)

Оскільки позивач допущена до роботи з 02 березня 2022 року, то рішення в частині позовної вимоги про зобов`язання допустити позивача до роботи слід скасувати та провадження у справі в цій частині закрити на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки відсутній предмет спору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу Кременчуцького ліцею №10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 червня 2023 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про допущення до роботи за посадою головного бухгалтера та вчителя трудового навчання (за суміщенням) та у стягненні середнього заробітку за час відсторонення від роботи як вчителя трудового навчання, ухваливши в цій частині нове рішення.

Стягнути з Кременчуцького ліцею № 10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи як вчителя трудового навчання за період з 16 листопада 2021 року по 01 березня 2022 року включно у розмірі 8715,47 грн. з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.

Провадження у справі в частині позовної вимоги ОСОБА_1 до Кременчуцького ліцею №10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про зобов`язання допустити до роботи закрити.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 13 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.11.2023 р.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна