Справа № 133/2489/15-ц
Провадження № 22-ц/801/938/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Сопруна В.В., Міхасішина І.В.,

з участю секретаря судового засідання Обертун Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Терлича Валерія Габоровича

на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2023 року, постановлену під головуванням судді Кучерук І.М.,

у справі №133/2489/15-ц

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (заявник)

про заміну сторони виконавчого провадження у справі №133/2489/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

встановив:

Короткий зміст вимог заяви

У вересні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 133/2489/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, посилаючись на те, що рішенням Козятинського міськрайонного суду від 09.03.2016 у справі №133/2489/15-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 500259769 від 12.03.2012.

На підставі договору факторингу ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за даним кредитним договором, заборгованість за яким не погашена.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Рішення суду першої інстанції

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2023 року заяву задоволено. Замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09.03.2016 у справі № 133/2489/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №500259769 від 12.03.2012.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

03 квітня 2023 року представник відповідача в цивільній справі № 133/2489/15-ц ОСОБА_1 - адвокат Терлич В.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що заявником не надано доказів щодо переходу прав вимоги до боржника ОСОБА_1 оскільки списку боржників, до яких включений останній, суду не надано. Відсутні також докази видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного рішення суду.

Звертає також увагу на те, що заявник не ставить питання про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» такий строк встановлений у три роки і по даній справі закінчився в 2019 році.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Від заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відзив на апеляційну скаргу не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду 07 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 квітня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

Представник апелянта адвокат Терлич В.Г. в судове засідання не з`явився, попередньо направивши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, та просив задовольнити скаргу.

ТОВ «Вердикт Капітал» повідомлене про дату, час і місце судового засідання, до суду свого представника не направило, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09.03.2016 у справі №133/2489/15-ц з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500259769 від 12.03.2012 в сумі 29 241,24 грн, а також 292,41 грн сплаченого судового збору.

14.11.2016 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про відступлення прав вимоги №1, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 500259769 від 12.03.2012, перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи».

Витяг з додатку 1 до Договору № б/н від 14.11.2016 містить інформацію про передачу прав вимоги до ОСОБА_1 , що виникли на підставі кредитного договору №500259769 від 12.03.2012.

26.12.2018 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» укладено договір про відступлення прав вимоги №2019-1КІ /Веста, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №500259769 від 12.03.2012, перейшло до ТОВ «ФК «Веста».

Витяг з додатку 1-1 до Договору №2019-1КІ/Веста від 26.12.2018 містить інформацію про передачу прав вимоги до ОСОБА_1 , що виникли на підставі кредитного договору №500259769 від 12.03.2012.

16.01.2019 між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №500259769 від 12.03.2012, перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».

Витяг з додатку 1-1 до Договору №16-01/19/1 від 16.01.2019 містить інформацію про передачу прав вимоги до ОСОБА_1 , що виникли на підставі кредитного договору №500259769 від 12.03.2012.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною 5 цієї статті при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що долучені до заяви: договір про відступлення прав вимоги, укладений 14.11.2016 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», договір про відступлення прав вимоги, укладений 26.12.2018 між ТОВ «Кредитні ініціативи» до ТОВ «ФК «Веста» і договір про відступлення прав вимог, укладений 16.01.2019 між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал», містять інформацію про передачу прав вимоги до ОСОБА_1 , що виникли на підставі кредитного договору № 500259769 від 12.03.2012, а відтак підтверджують заміну первісного кредитора в конкретному договірному зобов`язанні його правонаступником, яким є заявник.

Крім того, суд першої інстанції послався на висновок, зроблений Верховним Судом України в постанові від 20.11.2013 у справі №6-122цс13 про те, що за своєю суттю заміна кредитора у зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу, а також на висновок Верховного Суду в постанові від 05.12.2018 в справі №634/4902/14-ц про те, що заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь якій стадії процесу.

Посилання апелянта на те, що кредитний договір, укладений ОСОБА_1 нібито не увійшов до складу вимог, права щодо яких передані від первісного кредитора правонаступникам, спростовуються матеріалами справи, а саме договорами про відступлення прав вимог і додатками до них.

Суд першої інстанції також вірно виходив із того, що вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом за перевірки та надання оцінки доказам, наданим на обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону.

Встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15.02.2022 в справі № 2-901/11 (провадження № 61-20612св21), що спростовує посилання апелянта на те, що заявником не надано доказів виконання договору в частині оплати, а відтак відсутні належні і допустимі докази того, що до заявника в законний спосіб перейшли права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором.

Так само не свідчить про нікчемність відповідних договорів відсутність доказів повідомлення боржника про нового стягувача, оскільки правові наслідки невиконання цього обов`язку передбачені частиною 2 статті 516 ЦК України у цьому разі належним є виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині відсутності відомостей про отримання стягувачем виконавчого листа і поновлення строку для його пред`явлення до виконання як передумов вирішення питання про заміну сторони.

Звертаючись до суду із заявою про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, заявник ТОВ «Вердикт Капітал» не надало доказів отримання стягувачем виконавчого листа, відкриття виконавчого провадження з його виконання, його повернення чи закінчення з інших підстав. Більше того, в заявника відсутня навіть засвідчена копія відповідного судового рішення.

Між тим, зазначені документи (судове рішення, виконавчий лист) або інформація про них відповідно до статті 517 ЦК України мали б бути передані первісним кредитором правонаступнику.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав (постанова Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (статті 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17).

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Право правонаступника стягувача на звернення з виконавчим документом до виконання залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні підстави для процесуального правонаступництва, так як відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Вищенаведена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження №14-197цс21) і в силу положень, передбачених частиною 4 статті 263 ЦПК України, підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Судом апеляційної інстанції встановлено та стверджується матеріалами справи наступне.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень заочним рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09.03.2016 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/56365738) стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Публічного Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (, рахунок № НОМЕР_2 , МФО 300346) 29241 (двадцять дев`ять тисяч двісті сорок одну ) гривню 24 копійки - заборгованість за кредитом, а також 291 (двісті дев`яносто одну ) гривню 41 копійку за сплату судового збору.

В ЄДРСР відсутні відомості про перегляд зазначеного рішення за заявою відповідача, чи його апеляційне оскарження, а тому відповідно до статей 223, 233, 294 ЦПК України в редакції, що діяла станом на час його постановлення, воно набрало законної сили 21 березня 2016 року.

Відповідно до відповіді в.о. керівника апарату Козятинського міськрайонного суду від 21.10.2021 цивільна справа №133/2489/15-ц знищена за закінченням строку зберігання, який становить 5 років.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази про звернення ПАТ «Альфа Банк», або ж його правонаступників - ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «Фінансова компанія «Веста» до суду з заявою про видачу виконавчого листа на виконання судового рішення у справі № 133/2489/15-ц, так само, як відсутні будь-які докази про видачу судом таких виконавчих листів.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції не з`ясував, чи видавався виконавчий лист на виконання рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09.03.2016 у справі №133/2489/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 29 241,24 грн, чи пред`являвся він до виконання та, у разі пред`явлення виконавчого листа до виконання, які були наслідки завершення виконавчого провадження (закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого листа без виконання тощо).

З`ясування зазначених обставин має значення для правильного вирішення заяви про заміну стягувача у виконавчому листі чи у виконавчому провадженні.

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з заявою про заміну сторони стягувача по цивільній справі №133/2489/15 лише 27 вересня 2021 року (через п`ять з половиною років в після ухвалення судового рішення суду та через два з половиною роки після укладення договору відступлення права вимоги).

Отже з наведеного слідує, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання на виконання рішення суду по цивільній справі №133/2489/15 пропущено, проте заявник ТОВ «Вердикт Капітал» не заявляв вимоги про поновлення йому цього строку та не наводив аргументів, які б могли слугувати правовою підставою для такого поновлення.

Натомість вирішуючи питання заміни сторони (стягувача) у справі, суд не врахував, що зі спливом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та відсутності підстав для його поновлення, відсутні підстави для процесуального правонаступництва, оскільки правонаступник у матеріальних правовідносинах (новий кредитор) не набув тих прав, які втратив попередній кредитор у зв`язку зі спливом строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).

Отже, враховуючи, що суд першої інстанції не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, порушив норми процесуального права, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, а відтак ухвала суду відповідно до статті 376 ЦПК України не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заяви про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу також на вихід суду першої інстанції за межі заявлених заявником вимог, так як останній просив замінити ним вибулого стягувача щодо виконання рішення у справі № 133/2489/15-ц, тоді як суд першої інстанції замінив стягувача у виконавчому провадженні, за відсутності такого.

Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий судовий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно квитанції № PPT8-1KНЕ-АМСЕ-84М6 від 05.04.2023 за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив 429,44 грн судового збору (і застосуванням коефіцієнту 0,8 відповідно до частини 3 статті 2 Закону України «Про судовий збір»).

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 429,44 грн підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, керуючись статтями 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Терлича Валерія Габоровича задовольнити.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі №133/2489/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту шляхом заміни стягувача його правонаступником - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 429 (чотириста двадцять дев`ять) грн 44 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді І.В. Міхасішин

В.В. Сопрун