АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року

м. Чернівці

справа № 725/7271/22

провадження 822/847/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Литвинюк І.М., Половінкіної Н.Ю.,

за участю секретаря Скулеби А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Oператор газорозподільної системи «Чернівцігаз»,

треті особи Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради, Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ»

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 серпня 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Федіна А.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Oператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона проживає у належному їй на праві власності будинку за адресою АДРЕСА_1 , де користується послугами з розподілу природного газу для приготування їжі та опалення житла. Зазначала, що в її будинку встановлено опалювальний газовий котел «Данко 16» та газову плиту, а послуги розподілу природного газу до її помешкання надаються відповідачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз».

Вказувала на те, що з 2015 року вона є отримувачем субсидії на оплату комунальних послуг та у вересні 2021 року звернулась до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради з метою призначення їй субсидії, натомість їй було відмовлено з посиланням на отриману Департаментом довідку АТ «Чернівцігаз» в якій зазначено, що газовий котел в її помешканні відключений у 2016 році, в зв`язку з чим Департамент прийшов до висновку, що вона не несе витрат на опалення житла, а тому надання субсидії не потребує. Керуючись цією інформацією, Департаментом було проведено розрахунок надміру виплаченої їй субсидії за період з 2016 року по 2021 рік в сумі 52459,57 грн. та направлено вимогу про повернення до державного бюджету зазначеної суми коштів.

Зазначала про те, що вона звернулась до відповідача за отриманням інформації, який повідомив їй про те, що 25.02.2016 року газовий котел у її помешканні був відключений, а відомості про підключення котла після цього відсутні.

Вважає, що котел був підключений працівниками ПАТ «Чернівцігаз» 01.03.2016 року, про що свідчить укладений позивачкою договір № 0238 з МПП «Газсервіс-В» на сервісне обслуговування газового котла, акт МПП «Газсервіс-В» від 26.02.2016 року про його проведення та акт перевірки димовентиляційних каналів ПП «Житлосервіс» № 103 від 29.02.2016 року.

Вказувала на те, що роботи з підключення котла до газорозподільної мережі були виконанні 01.03.2016 року саме працівниками ПАТ «Чернівцігаз», причому інформація про підключення її котла 01.03.2016 року не була внесена у базу даних АТ «Чернівцігаз», а внесена лише в день її звернення до відповідача 21.01.2022 року, згідно акту на припинення/відновлення розподілу природного газу №4776, де зазначено, що котел перебуває в робочому стані, а недоліки усунені невідомо ким.

З приводу вказаних обставин зверталась зі скаргою до НКРЕКП, натомість отримала відповідь про відсутність у розпорядженні Оператора ГРМ інформації про підключення газового котла.

Вважає, що відповідач двічі вніс у базу даних недостовірну інформацію про перебування газового котла протягом 6 років у відключеному стані та про його підключення лише 21.01.2022 року.

Зазначала, що протягом шести років користувалась газом для опалення житлового будинку, про що свідчать об`єми спожитого газу та сплата за наданні послуги.

Вважає, що внаслідок дій відповідача вона зазнала моральних страждань щодо порушення звичного режиму життя, вжиття заходів по врегулюванню спору шляхом звернення у різні установи, звинуваченню її у безпідставному отримані субсидії та безпідставному її позбавленні, що призвело до погіршення стану здоров`я, негативно вплинуло на існуючі проблеми з зором.

З урахуванням останньої редакції позовних вимог просила визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» по утриманню в базі даних Товариства непідтвердженої відповідними, передбаченими законом, документами, і відповідно, недостовірної інформації, та її поширенні в довідці від 06.12.2021 року про розмір платежів за доставку (розподілу) природного газу за грудень 2021 року, наданій на запит Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про перебування опалювального газового котла на об`єкті споживача ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 у відключеному стані; зобов`язати вилучити з бази даних Акціонерного товариства зазначену інформацію та відкликати цю інформацію з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області; визнати неправомірними дії АТ «Чернівцігаз» по створенню недостовірної інформації, шляхом складення фіктивного акта № 4776 від 21.01.2022 року, яким задокументовано неіснуючі події про перебування 21.01.2022 року працівників АТ «Чернівцігаз» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на об`єкті споживача ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , про фіксування ними фактичного підключення котла невідомими особами, та про фіксування показника лічильника станом на 21.01.2022 року на позначці «12357»; зобов`язати відповідача вилучити з бази даних Товариства інформацію, внесену на підставі цього акта, та заборонити відповідачу використовувати та поширювати інформацію зазначену в акті; визнати неправомірними дії Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» по внесенню в базу даних Товариства заздалегідь недостовірної інформації про підключення 21.01.2022 року до газової мережі опалювального котла на об`єкті споживача ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , утриманні та поширені цієї недостовірної інформації у довідці на запит Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради від 25.01.2022р.; зобов`язати Акціонерне Товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» вилучити зазначену недостовірну інформацію з бази даних Товариства та відкликати цю недостовірну інформацію з Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області; визнати недостовірною інформацію зазначену в супровідному листі №58003.2-Лв-1602-0322 від 23.03.2022 року про відключення 25.02.2016 року та підключення 21.01.2022 року котла за адресою по АДРЕСА_1 (о/р ), у зв`язку із відсутністю передбачених законом підтверджуючих документів про вчинення Акціонерним Товариством «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» дій щодо відключення та підключення котла в зазначені дати за вказаною адресою; визнати наданою Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» та спожитою споживачем ОСОБА_1 в період з 01.03.2016 року по лютий 2022 року послуги по доставці природного газу на об`єкт споживача ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 об`ємах, що передбачають використання газу для опалення та приготування їжі, через газові прилади - опалювальний котел - 1 шт., та газову плиту - 1 шт., відповідно до персоніфікованих даних споживача ОСОБА_1 , які є невід`ємною частиною Договору розподілу природного газу для побутового споживача, укладеного між ОСОБА_1 та відповідачем 01.04.2016 року; стягнути з Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 30 000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 07 серпня 2023 року позов було задоволено частково. Встановлено факт споживання позивачем в період з 01.03.2016 року по лютий 2022 року послуги по доставці природного газу на об`єкт споживання за адресою АДРЕСА_1 в об`ємах, що передбачають використання газу для опалення та приготування їжі з використанням наявного газового обладнання, зокрема опалювального котла та газової плити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що причиною звернення позивачки до суду стало надання відповідачем Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради інформації про відключення у лютому 2016 року газового котла в помешканні позивачки, що в подальшому призвело до нарахування останній суми надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії на загальну суму 52459,57 грн. за період з 01.03.2016 року по 30.04.2021 року, а також позивачці було відмовлено в розрахунку розміру житлової субсидії на опалювальний період з 15.12.2021 року.

При цьому, суд першої інстанції врахував належність та ефективність способу судового захисту порушеного права позивачки та прийшов до висновку, що порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту саме шляхом встановлення факту споживання нею в період з 01.03.2016 року по лютий 2022 року послуги по доставці природного газу на об`єкт споживання за адресою АДРЕСА_1 в об`ємах, що передбачають використання газу для опалення та приготування їжі з використанням наявного газового обладнання, зокрема опалювального котла та газової плити, а не визнання наданою відповідачем такої послуги, оскільки підтвердження вказаного факту останній необхідне з метою спростування підстав нарахування розміру надміру виплаченої субсидії за спірний період перед органом, що уповноважений призначати житлові субсидії та така обставина має юридичне значення для такого органу.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за наслідками розгляду справи судом не встановлено належними та допустимим доказами факту звернення позивачки до відповідача після відключення котла 25.02.2016р. для виконання робіт щодо пуску газу до газового котла, факту виконання таких робіт працівниками відповідача, протиправності дій відповідача щодо умисного поширення недостовірної інформації відносно позивача та як наслідок не встановлено підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу завдану їй моральну шкоду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На зазначене рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині тих позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити ці позовні вимоги.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Позивач посилається на те, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, викладені у рішенні висновки суду не відповідають обставинам справи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ «Oператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» подав відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилається на те, що аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Між сторонами існують договірні правовідносини з надання відповідачем (як Оператором ГРМ) послуг з розподілу природного газу позивачу (як побутовому споживачу) до її житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторонами не заперечується, що між ними виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою КРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року і зареєстрованим Міністерством юстиції України 06 листопада 2015 року № 1379/27824.

З позовної заяви та з досліджених судами матеріалів справи вбачається, що 25.02.2016 року позивач звернулась до аварійно-диспетчерської служби відповідача у зв`язку із виявленням запаху газу в житловому приміщенні. Заявку позивачки було зареєстровано записами в комп`ютерній базі аварійних заявок АТ «Чернівцігаз» за 25.02.2016р. під № 58046.

25.02.2016 року встановлений в будинку позивачки опалювальний котел був відключений від системи газопостачання працівниками аварійно-диспетчерської служби АТ «Чернівцігаз» та встановлено пломбу № R 17383037.

25.02.2016 року в «Журналі реєстрації нарядів на відключення квартир від природного газу та реєстрації встановлених пломб» АТ «Чернівцігаз» під номером 32 було зареєстровано факт виконання робіт з відключення газового котла позивача.

На наступний день після відключення газового котла, а саме 26.02.2023 року, між позивачем та МПП «Газсерввіс-В» було укладено договір №0238 на виконання робіт із сервісного обслуговування газового обладнання, а відповідно до акту виконаних робіт від 26.02.2016 року працівниками МПП «Газсерввіс-В» було здійснено виїзд та сервісне обслуговування котла позивачки.

29.02.2023 року ВСТ «Житловик» здійснено перевірку та прочищення димових і вентиляційних каналів у будинку позивачки.

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов від 23.11.2018 року та від 04.02.2019 року, що містяться в матеріалах субсидіарної справи позивачки №7974, вбачається, що при обстеженні житлового приміщення, де проживає позивачка, встановлене індивідуальне опалення - газовий котел.

Актом №4776 від 21.01.2022 року зафіксовано фактичне підключення котла невідомими особами та зазначено, що АТ «Чернівцігаз» роботи за адресою АДРЕСА_1 не проводились.

З матеріалів субсидіарної справи позивачки №7974 вбачається, що у наданій Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради довідці АТ «Чернівцігаз» від 06.12.2021 року про розмір платежів за розподіл газу за грудень 2021 року, зазначено, що котел відключений, а плита газова підключена, а відповідно до листа відповідача №58003.2-Лв-1602-0322 від 23.03.2022 року зазначено про відключення 25.02.2016 року та підключення 21.01.2022 року котла за адресою проживання позивачки.

З надісланого позивачу листом відповідача від 09.03.2022 року вбачається, що до моменту звернення позивача, у розпорядженні АТ «Чернівцігаз» не було інформації про те, що котел підключений до мереж газопостачання.

Згідно з попередженням Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради від 30.06.2022р. позивачу запропоновано повернути надміру отримані кошти в сумі 52459,57 грн.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 року у справі №600/2579/22-а за наслідками розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про визнання протиправними дій було встановлено, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження факту, що у її домогосподарстві період з 25.02.2016 року по 21.01.2022 року був підключений газовий котел.

Постановою встановлено, що навіть при сприятливих погодних умовах позивач не могла проживати без газопостачання та остання долучила до матеріалів адміністративної справи ряд квитанцій про розмір використаних кубічних метрів та оплату за них у 2016-2022 роках.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідача та учасників справи, перевіривши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Матеріалами справи та судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини щодо розподілу природного газу, які підтверджуються діями сторін, спрямованими на набуття ними цивільних прав та обов`язків, зокрема надання позивачем послуг з розподілу природного газу відповідачу, фактичне отримання відповідачем наданих позивачем послуг з розподілу природнього газу за допомогою наявного у відповідача газового обладнання, проведення відповідачем оплати за розподіл природного газу.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Правовідносини між операторами газорозподільних систем та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Цивільним кодексом України, Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30 вересня 2015 року, Типовим договором розподілу природного газу.

Законом України «Про ринок природного газу» визначено наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Згідно зі ст.39 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи не може провадити діяльність з видобутку, транспортування або постачання природного газу.

Відповідно до п.1 глави 1 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем (затвердженого Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015р., надалі Кодекс ГРМ) суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Згідно з п.5.5 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року № 285, які у зазначеній редакції були чинними станом на лютий-березень 2016 року, заміна газового обладнання виконується за заявою власника (орендаря (наймача)) до газорозподільного підприємства суб`єктом господарювання, який має дозвіл на виконання зазначених робіт, виданий центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Заміна обладнання оформлюється ескізом у разі заміни газового обладнання без зміни функціонального призначення, потужності та системи димовідведення. В інших випадках - з оформленням виконавчо-технічної документації. Відключення газу перед заміною газового обладнання здійснюється газорозподільним підприємством за заявою власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача)). Пуск газу після заміни газового обладнання проводиться газорозподільним підприємством за зверненням власника (балансоутримувача та/або орендаря (наймача)) після проведення інструктажу із безпечної його експлуатації. Документи щодо заміни газового обладнання передаються до архіву газорозподільного підприємства.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення виходив з того, що позивачем до матеріалів справи не долучено доказів виконання вимог п.5.5 Правил безпеки систем газопостачання при заміні газового опалювального котла, зокрема звернення до відповідача для виконання ним робіт щодо пуску газу після заміни зазначеного газового обладнання, що за вимогами законодавства проводиться газорозподільним підприємством за зверненням споживача, а також з метою проведення інструктажу із безпечної експлуатації. Також позивачем не долучено доказів передачі документів щодо заміни газового обладнання до архіву відповідача, як газорозподільного підприємства.

Виходячи з цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що пуск газу до газового опалювального котла в її помешканні на котел «Данко-16» у лютому 2016 року проводився відповідачем за її зверненням на виконання вимог п.5.5 Правил безпеки систем газопостачання, та що у відповідача була наявна інформація про підключення газового обладнання позивача після його відключення 25.02.2016 року.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Вимоги безпечної експлуатації внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових і громадських будинків встановлені виключно розділом 5 «Правил безпеки систем газопостачання», затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року №285.

Вказаний розділ Правил не регулює порядок відключення та підключення газового обладнання житлових будинків в інших випадках, окрім його заміни.

Згідно з ч.9 ст10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи наведене, апеляційний суд застосовує у спірних відносинах щодо відключення та підключення газового обладнання аналогію закону, а саме п.5.5 Правил безпеки систем газопостачання, який регулює порядок відключення та підключення газового обладнання під час його заміни.

25.02.2016 року позивач звернулась до відповідача у зв`язку із виявленням запаху газу в житловому приміщенні, в зв`язку з чим її заява була зареєстрована в комп`ютерній базі даних відповідача за №58046 та цього ж дня опалювальний котел позивачки було відключено від газопостачання працівниками аварійно-диспетчерської служби АТ «Чернівцігаз» та встановлено пломбу № R 17383037, про що зроблено запис № 32 у «Журналі реєстрації нарядів на відключення квартир від природного газу, та реєстрації встановлених пломб».

Обставини відсутності на момент розгляду справи акту відключення газового котла позивачки за давністю його зберігання більше семи років, не спростовують самого факту проведення від 25.02.2016 року робіт з відключення цього газового котла, який підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується сторонами.

26.02.2023 року позивачем було укладено договір №0238 з МПП «Газсерввіс-В» на виконання робіт із сервісного обслуговування газового обладнання відповідно до п. 1.2, п. 1.5 якого МПП «Газсерввіс-В», як виконавець, зобов`язувався виконати роботу із сервісного обслуговування газового котла «Данко-16» за адресою м.Чернівці, вул. Стрийська, 27.

Згідно з актом виконаних робіт від 26.02.2016 року на виконання умов даного договору працівниками МПП «Газсерввіс-В» було включено у розрахунок вартості наданих послуг виїзд та сервісне обслуговування газового котла позивачки.

29.02.2023 року ВСТ «Житловик» здійснено перевірку та прочищення димових і вентиляційних каналів у будинку позивачки.

Згідно з п.6 гл.7 розд.VІ Кодексу ГРМ відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу).

З досліджених апеляційним судом матеріалів справи вбачається, що позивачем не долучено доказів виконання нею вимог п.5.5 Правил безпеки систем газопостачання та п.6 гл.7 розд.VІ Кодексу ГРМ, зокрема звернення до відповідача для виконання ним робіт щодо пуску газу до встановленого у позивачки газового обладнання, що за вимогами законодавства проводиться відповідачем за зверненням споживача, а також не долучено доказів передачі документів щодо газового обладнання до архіву відповідача.

Виходячи з цього, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що пуск газу до газового опалювального котла Данко-16» в її помешканні проводився відповідачем за її зверненням, та що у відповідача була наявна інформація про підключення газового обладнання позивача після його відключення 25.02.2016 року.

Обсяг спожитого позивачем газу не може бути доказом обізнаності відповідача про наявність у позивача протягом спірного періоду підключеного газового котла, оскільки Типовим договором розподілу природного газу та Кодексом ГРМ не встановлено обов`язку оператора ГРМ співставляти обсяги використаного споживачем газу з імовірною кількістю наявного у споживача газового обладнання.

Інформація, що зазначена в складеному працівниками відповідача акті від 21.01.2022 року, відповідає дійсності, оскільки цим актом було встановлено підтверджений матеріалами справи факт підключення газового котла позивачки невідомими особами та вказано, що станом на день складання акту 21.01.2022 року працівниками відповідача будь-які роботи не проводились.

Відповідач не може нести відповідальність за поширення недостовірної інформації щодо відключення газового котла позивачки у лютому 2016 року, оскільки у відповідача до моменту встановлення факту підключення котла 21.01.2022р.не було іншої інформації, окрім відключення котла 25.02.2016 р.

За наслідками перевірки матеріалів справи апеляційним судом не встановлено належними та допустимими доказами протиправності дій відповідача шляхом умисного поширення недостовірної інформації щодо позивача та як наслідок відсутні підстави покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу моральну шкоду.

Відповідно до досліджених апеляційним судом матеріалів справи встановлено, що з 01.03.2016 року по лютий 2022 року позивач використовувала природний газ для опалення та приготування їжі відповідно до наявного у неї опалювального котла та газової плити.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 року у справі №600/2579/22-а за наслідками розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про визнання дій протиправними було встановлено, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження факту, що у її домогосподарстві період з 25.02.2016 року по 21.01.2022 року був підключений газовий котел. Зокрема, встановлено, що навіть при сприятливих погодних умовах позивач не могла проживати без газопостачання та остання долучила до матеріалів адміністративної справи ряд квитанцій про розмір використаних кубічних метрів та оплату за них у 2016-2022 роках.

З матеріалів субсидіарної справи №7974 позивачки ОСОБА_1 вбачається наявність складених головними державними соціальними інспекторами актів обстеження матеріально-побутових умов від 23.11.2018 року та від 04.02.2019 року, відповідно до змісту яких при обстеженні житлового приміщення, де проживає позивачка, встановлене індивідуальне опалення - газовий котел.

Зазначені обставини в їх сукупності підтверджують факт користування позивачкою в період з 01.03.2016 року по лютий 2022 року послугами по доставці природного газу на об`єкт споживання за адресою АДРЕСА_1 з використанням опалювального котла та газової плити в об`ємах, що передбачають використання газу для опалення та приготування їжі.

Встановлення факту використання природного газу для опалення було необхідне позивачу для підтвердження правомірності нарахованого їй розміру житлової субсидії за вказаний період.

З досліджених апеляційним судом матеріалів справи вбачається, що причиною звернення до суду позивачкою стало надання АТ «Чернівцігаз» інформації Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про відключення у лютому 2016 року газового котла в будинку позивачки, що в подальшому призвело до нарахування позивачу розміру надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії на загальну суму 52459,57 гривень за період з 01.03.2016 року по 30.04.2021 року. Крім того, позивачу було відмовлено в нарахуванні житлової субсидії на наступний опалювальний період з 15.12.2021 року.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо застосування належного та ефективного способу судового захисту порушеного права позивачки саме шляхом встановлення факту споживання нею в період з 01.03.2016 року по лютий 2022 року послуги по доставці природного газу на об`єкт споживання за адресою АДРЕСА_1 в об`ємах, що передбачають використання газу для опалення та приготування їжі з використанням наявного газового обладнання, зокрема опалювального котла та газової плити, а не визнання наданою відповідачем такої послуги, оскільки підтвердження вказаного факту необхідне позивачу з метою спростування підстав нарахування розміру надміру виплаченої субсидії за спірний період перед Департаментом соціальної політики Чернівецької міської ради, оскільки така обставина має юридичне значення для органу, що уповноважений призначати житлові субсидії.

Колегія суддів апеляційного суду також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови позивачу у задоволенні решти позовних вимог, оскільки за наслідками розгляду справи судом не встановлено належними та допустимим доказами факту звернення позивачки до відповідача після відключення котла 25.02.2016 року для виконання робіт щодо пуску газу до газового котла, факту виконання таких робіт працівниками відповідача, протиправності дій відповідача щодо умисного поширення недостовірної інформації відносно позивача, а також не встановлено підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу моральну шкоду.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Положення ст. 15 ЦК України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його невизнання, порушення або оспорювання.

Частиною 1статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ознаками судових доказів є їх достовірність і достатність. Достовірність доказів - це їх якість, точність і правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. Достатність доказів - це сукупність доказів, яка дозволяє вирішити справу.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі ст.16 ЦК України порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту, тому суд при вирішенні спору має надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, чи відповідає правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно зі ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.2 ЦПК України обов`язковість судового рішення належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного суду викладеного у постанові від 05.06.2018 року у справі №338/180/17, право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду щодо ефективності способу захисту, викладеної у постанові від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ефективним способом захисту права є такий, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам

Відповідно до правової позиції Верховного Суду щодо ефективності способу захисту, викладеної у постановах від 22 травня 2019 року у справі № 310/7353/13-ц та від 17 березня 2020 року у справі № 274/4841/17, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

З наявних матеріалів справи, зокрема, із досліджених судами обставин та доказів у справі вбачається, що права позивача повністю відновлені судом першої інстанції із застосуванням ефективного способу захисту. Наслідком встановленого судом факту споживання позивачкою в період з 01.03.2016 року по лютий 2022 року природного газу в об`ємах, що передбачають використання газу для опалення за допомогою опалювального газового котла, є обов`язок відповідача та третіх осіб привести свої дії у відповідність з судовим рішенням, здійснити відповідні коригування інформації в базах даних та в документації, а Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради та Головному управлінню Пенсійного фонду в Чернівецькій області - провести перерахунок ОСОБА_1 житлової субсидії за спірний період та призначити житлову субсидію на наступний період.

Відмова позивачу у задоволенні вимог в частині визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання вчинити дії повністю відповідає встановленим у справі обставинам, відповідно до яких позивачем не надано суду належних та допустимих доказів протиправності дій відповідача, а також завдання позивачу моральної шкоди внаслідок вчинення таких неправомірних дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 07 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови -03 листопада 2023 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.Ю. Половінкіа

І.М. Литвинюк