ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/3635/21 Номер провадження 22-ц/814/3820/23Головуючий у 1-й інстанції Подмаркова Ю.М. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Триголов В.М.,

секретар Стеценко В.С.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідачів адвоката Венгера В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 27 квітня 2023 року, постановлене суддею Подмарковою Ю.М.. (повний текст складено 08 травня 2023 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

18.05.2021 позивач ОСОБА_1 , в чиїх інтересах діяла адвокат Кучинська І.С., звернувся в суд з позовом про визначення йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у три місяці від дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позову зазначає, що після смерті батька залишилось спадкове майно у виді частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Спадкодавець заповіт не залишив, тобто має місце спадкування за законом. Про смерть батька та про оформлення спадщини на ім`я ОСОБА_2 , його баби, йому стало відомо лише 12.05.2021. У встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини він не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою з причин того, що не знав про смерть батька та про відкриття спадщини. Відповідач ОСОБА_2 навмисно не повідомила його про смерть батька та не повідомила державного нотаріуса про наявність інших спадкоємців першої черги за законом, чим ввела його в оману, що є зловживанням процесуальних прав та обов`язків.

20.08.2020 ОСОБА_2 , продовжуючи свій намір усунення його, позивача, від спадщини та уникнути відповідальності, оформила договір дарування на частину вказаної квартири на ім`я ОСОБА_3 , але продовжує там проживати та зареєстрована у вказаній квартирі.

Зазначає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а саме: АДРЕСА_1 , що є територією Комінтернівського району м. Харкова, тоді як спадкова справа заведена П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою (нотаріальною конторою Московського району м. Харкова).

До поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини також відносить поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) на території України.

Відповідач ОСОБА_2 здійснювала постійний контроль над діями спадкодавця, проживаючи разом з ним, забороняла йому спілкуватися з сином (позивачем), приховала факт його смерті, вчиняла неправомірні дії щодо надання неправдивої інформації нотаріусу щодо відсутності інших спадкоємців. Тобто, відповідачка вчинила неправомірні дії щодо приховання факту смерті спадкодавця з метою усунення позивача від спадщини.

Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 20.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження в справі, призначено підготовче судове засідання. 09.02.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Комінтернівського районного суду міста Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом міста Полтави.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 10.10.2022 прийнято позовну заяву до провадження, призначено підготовче судове засідання.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 27 квітня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Рішення вмотивовано тим, що незнання про смерть спадкодавцям без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Наведені позивачем причини (необізнаність про смерть спадкодавця) пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини є неповажними.

Із рішенням не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити.

Посилаючись на обставини, аналогічні викладеним в позові, доводить, що відповідачка навмисно не повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців першої черги, зокрема, про нього.

Крім того, вважає, що державний нотаріус Гапонов Є.Ю. не виконав обов`язок у відповідності до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Закону України «Про нотаріат» щодо встановлення за допомогою Державного реєстру актів цивільного стану громадян спадкоємців першої черги та повідомити його, позивача, про наявність спадкової справи.

Звертає увагу з посилання на правові висновки, висловлені Верховним Судом у постановах від 23.08.2017 у справі №6-1320цс17, від 17.10.2019 у справі №766/14595/16, від 30.01.2020 у справі №487/2375/18, від 31.01.2020 у справі №450/1383/18, що, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Законом не передбачено вичерпних підстав для встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, це є оціночною категорією в кожному окремому випадку.

27.02.2023 надійшов відзив на апеляційну скаргу, поданий представником відповідачів адвокатом Венгер В.О., в якому він заперечив доводи апеляційної скарги. Відсутність у особи інформації про смерть спадкодавця не є підставою для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У суді апеляційної інстанції позивач підтримав доводи апеляційної скарги, наполягаючи на її задоволенні.

Представник відповідачів адвокат Венгер В.Л. проти апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та адвоката відповідачів, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 23.01.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено актовий запис № 1202 (повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 5 від 13.05.2021). /а.с.28, т.1/

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05.06.1992 відділом РАЦС Фрунзенського району м.Харкова, ОСОБА_4 є батьком позивача ОСОБА_1 /а.с.34, т.1/

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом НОІ № 564104 від 20.08.2020, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Гапоновим Є.Ю., спадкоємцем 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , право власності на яку належало померлому ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації відомчого житлового фонду ВАТ "Серп і Молот" 29.05.1998 за р. № 623, зареєстрованого у КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 08.06.1998 за р. № В-37081, є його мати ОСОБА_2 /а.с.29, т.1/

20.08.2021 ОСОБА_2 за договором дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тельпіс О.В., подарувала квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_3 . /а.с.30-31, т.1/

Відповідач ОСОБА_2 станом на 13.05.2021, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 13.05.2021. /а.с.35, т.1/

Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Гапонова Є.Ю. від 09.06.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 батька ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_1 вважається таким, що не прийняв спадщину. У постанові зазначено, що свідоцтво про право на спадщину було видано спадкоємцю, який спадщину прийняв, після досконалих перевірок про відсутність будь-яких претензій кредиторів, обмежень, обтяжень, заборони відчуження, як на квартиру, так і на ім`я спадкодавця./а.с.61, т.1/

Зі спадкової справи № 149/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , заведеної П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою, убачається, що вказана спадкова справа заведена 08.02.2020 на підставі заяви ОСОБА_2 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_4 . Станом на 21.01.2020 місце проживання спадкодавця померлого ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою зареєстрована такою, що проживає, ОСОБА_2 . Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , який розірвано 20.12.2000року. Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прізвище останнього змінено на ОСОБА_7 . /а.с.164-171, т.1/

Відмовляючи у визначенні позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, суд першої інстанції виходив з того, що необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, що відповідає висновку, викладеному у Постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №750/262/20. Тому необізнаність позивача про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність цих висновків не спростовують, зводяться до незгоди з судовим рішенням, хибному тлумаченні норм права та переоцінки обставин і доказів на власну користь. При цьому апеляційний суд враховує таке.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини(ч.1 ст.1270 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 11.11.2020 у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20).

У постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) зазначено, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 635/4551/18, від 27.05.2020 у справі № 336/1127/17, від 30.06.2020 у справі № 431/5782/17, від 03.03.2021 у справі № 145/148/20, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Отже, районний суд з урахуванням викладених норм матеріального права та правових висновків, дійшов правомірного висновку про те, що наведені позивачем причини пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, а саме, необізнаність про смерть спадкодавця, є неповажними.

Доводи апеляційної скарги щодо навмисних дій відповідачки ОСОБА_2 з метою усунення позивача від спадкування не ґрунтуються на доказах та є його власною суб`єктивною оцінкою її дій щодо неповідомлення нотаріуса про наявність у спадкодавця іншого спадкоємця за законом.

Не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо невиконання державним нотаріусом Гапонов Є.Ю. обов`язку щодо встановлення за допомогою Державного реєстру актів цивільного стану громадян спадкоємців першої черги та повідомити його, позивача, про наявність спадкової справи.

Із матеріалів спадкової справи убачається, що нотаріус перевіряв наявність можливих інших спадкоємців, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, про народження, які є у матеріалах спадкової справи./а.с.170-183, т.1/

Відповідно до ст.63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Відомості щодо місце проживання чи роботи позивача на час відкриття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я відповідачки ОСОБА_2 матеріали спадкової справи не містять. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Закон України «Про нотаріат» не містять вимог щодо нотаріусів про вчинення дій для розшуку спадкоємців, тоді як сам позивач є повнолітня особа та мав право і обов`язок у разі наміру одержати спадщину подати про це відповідну заяву у передбачений законом строк.

Безпідставними є також доводи апеляційної скарги щодо поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини, які обґрунтовані введенням карантинних обмежень у зв`язку із поширення коронавірусної хвороби (Covid-19) на території України. Районний суд в оскаржуваному рішенні дав повну та правильну оцінку таким доводам, які були викладені у позові та є аналогічними доводам апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення нотаріусом територіальної юрисдикції та відкриття спадщини не в районній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини (Комінтерновський район міста Харкова) не заслуговують на увагу, оскільки спадкодавець помер у м.Харкові та саме нотаріальна контора міста прийняла заяву ОСОБА_2 про прийняття спадщини і завела спадкову справу. Закон не пов`язує місце відкриття спадщини з відповідним районом у місті , оскільки місцем відкриття спадщини є населений пункт, де проживав спадкодавець, тобто місто Харків.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367,368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 27 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31.10.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

В.М. Триголов