ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 682/3632/18

Провадження № 22-ц/4820/1873/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представника ОСОБА_1 адвоката Дем`янова С.М.,

представника ОСОБА_2 адвоката Цвігуна В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 серпня 2023 року, суддя Стасюк Р.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та усунення перешкод у користуванні майном та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів,

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та усунення перешкод у користуванні майном, просив суд визнати дії ОСОБА_2 щодо недопуску на територію нежитлового приміщення неправомірними та зобов`язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні цим приміщенням для здійснення підприємницької діяльності.

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив визнати договори про спільне використання нежитлового приміщення від 30.04.2011 року, 30.04.2013 року, 30.04.2016 року недійсними.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.11.2022 року клопотання ОСОБА_2 задоволено, провадження у даній справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Роз`яснено позивачу, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20.12.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.11.2022 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 31.05.2023 року ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.11.2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду 20.12.2022 року залишено без змін.

26.12.2022 року до суду надійшла заява представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , адвоката Демянової О.В.,про направлення справи за встановленою юрисдикцією, до Господарського суду Хмельницької області. В обґрунтування заяви зазначено, що ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.11.2022 року провадження у справі закрито та роз`яснено позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Хмельницької області. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20.12.2022 року, ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.11.2022 року залишено без змін, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 256 ЦПК України, справа підлягає направленню справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.01.2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про направлення вищезазначеної цивільної справи за встановленою юрисдикцією.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.02.2023 року, ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.01.2023 року скасовано, заяву представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією скеровано для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За наслідками повторного розгляду, ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24.08.2023 рокузаяву ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією залишено без розгляду у зв`язку з пропуском визначених процесуальним законом строків на звернення до суду із такою заявою.

При цьому суд зазначив, що представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,адвокат Дем`янова О.В., була присутня в судовому засіданні Нетішинського міського суду 08.11.2022 року, в якому було постановлено ухвалу про закриття провадження у справі та роз`яснено позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції Господарського суду Хмельницької області. Заява про направлення справи за встановленою юрисдикцією подана до суду 26.12.2022 року, в той час як десятиденний строк на її подання, який розпочався з 08.11.2022 року, сплив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що судом невірно розраховано дату початку відліку процесуального строку, оскільки встановлений ч. 1 ст. 256 ЦПК України строк обраховується з дня прийняття постанови Хмельницького апеляційного суду від 20.12.2022 року, а не від дати ухвалення судового рішення судом першої інстанції 08.11.2022 року, на що суд першої інстанції уваги не звернув. Судом першої інстанції ще в грудні 2022 року прийнято заяву до розгляду, розглянуто і вирішено по суті шляхом постановлення ухвали. В разі, якщо суд першої інстанції вважав би заяву поданою з порушенням встановленого строку, він мав би залишити заяву без розгляду одразу після її подання.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Цвігун В.В. заперечив проти апеляційної скарги, підтримав правові висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_2 в суді проти апеляційної скарги заперечив, підтримав оскаржуване судове рішення.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановлено, що в провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та усунення перешкод у користуванні майном, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.11.2022 року провадження у даній справі закрито з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Роз`яснено позивачу, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20.12.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.11.2022 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 31.05.2023 року ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08.11.2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду 20.12.2022 року залишено без змін.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з практикою ЄСПЛ, право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (mutatis mutandis рішення від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява №4451/70, §36).

Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів» (mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine), заяви №29458/04 і №29465/04, §24).

Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх цивільних прав та обов`язків, пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (mutatis mutandis рішення від 16.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява №28249/95, §53).

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Конституції України). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви від 26.12.2022 року, він просив суд першої інстанції направити дану справу за встановленою юрисдикцією до Господарського суду Хмельницької області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 256 ЦПК України, правом направлення справи за встановленою юрисдикцією наділений лише суд апеляційної або касаційної інстанції після закриття ними провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, проте така процесуальна дія не віднесена до компетенції суду першої інстанції, оскільки це прямо передбачено у ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Вказане узгоджується з постановами Верховного Суду від 21.06.2022 року у справі №362/666/19, від 10.08.2023 року у справі №279/2563/22.

Відповідно до положень ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, чинний процесуальний закон не передбачає можливості звернення до суду першої інстанції із заявою про направлення справи за належною юрисдикцією, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про необхідність залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку із пропуском строку на її подання до суду, є помилковим.

Оскільки для суду першої інстанції процесуальним законом не передбачено вирішення питання щодо направлення справи за встановленою юрисдикцією, і, відповідно, не встановлено відповідного строку для вчинення цієї процесуальної дії, тому апеляційний суд вважає за необхідне оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити заяву для продовження розгляду до суду першої інстанції, в ході якого суду першої інстанції необхідно вирішити питання чи належить розгляд відповідної заяви до його компетенції, і, відповідно, чи підлягає така заява до задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 серпня 2023 року скасувати.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Дем`янової Олени Вікторівни, про направлення справи за встановленою юрисдикцією, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2023 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова