Справа № 462/7341/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 квітня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої-судді - Гедз Б.М.,

за участю секретаря судових засідань Рущак Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Представник ТзОВ «Львівенергозбут» Козич В.Л. звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Львівенергозбут» 6 358,38 грн заборгованості за спожиту електричну енергію. В обгрунтування заявлених позовних вимог представник вказує, що ТОВ «Львівенергозбут» є юридичною особою приватного права та виконує функцію постачання електричної енергії населенню на території Львівської області, в тому числі відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 , які зареєстровані за цією адресою побутовими споживачами електричної енергії. Постачання електроенергії здійснювалося позивачем за тарифами, встановленими законодавством, проте обов`язок щодо оплати послуг за постачання електричної енергії за адресою на АДРЕСА_1 не виконувався належним чином, що спричинило виникнення заборгованості, у зв`язку з цим ТОВ «Львівенергозбут» зверталося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення сум заборгованості. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 31.08.2022 року судовий наказ було скасовано з підстав, що квартира АДРЕСА_2 продана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Згідно договору купівлі-продажу від 06.09.2019 року співвласниками нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Заборгованість за спожиту електричну енергію за вищевказаною адресою з часу придбання квартири відповідачами, тобто за період з вересня 2019 року станом на 01.12.2022 року становить 6 358,38 грн. Взяті на себе зобов`язання з оплати наданих послуг електричної енергії нові власники нерухомого майна за адресою на АДРЕСА_1 належним чином не виконують, тому просить позов задоволити у повному обсязі.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 02.03.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, при цьому на електронну адресу суду надійшла письмова заява представника позивача, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просить розгляд справи проводити за його відсутності.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Із врахуванням наведених положень суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали. У визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подано, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомлено, заява про поновлення строку для подання відзиву станом на день розгляду справи до суду також не надходила.

За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до змісту ст.19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами.

При цьому, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки відповідно до

ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю для настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що у ТОВ «Львівенергозбут» за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований побутовий споживач, особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Постачання електроенергії у вказаний період здійснювалося за тарифами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №483 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.2021 року №859.

Відповідно до п.2.1 Договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг, за цим договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пункт 6.2 договору визначає зобов?язання Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов?язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Як вбачається із матеріалів справи ТОВ «Львівенергозбут» зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, яка утворилась за адресою: АДРЕСА_1 , ухвалою Залізничного районного суду

м. Львова від 31.08.2022 року судовий наказ у справі № 462/1954/21 від 22.04.2021 року про стягнення заборгованості скасовано з підстав, що квартира АДРЕСА_2 власником ОСОБА_3 з 2019 року продана.

Згідно договору купівлі-продажу, зареєстрованого реєстрі за № 2079 та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пауком А.Я., 06.09.2019 року продавець ОСОБА_3 продала, а покупці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли у власність у рівних частинах (тобто по частині кожному) квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно розрахунку основного боргу за електроенергію по договору про постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 за період з вересня 2019 року станом на 01.12.2022 року утворилась заборгованість у розмірі 6 358,38 грн.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов?язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов?язання. У разі солідарного обов?язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов?язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч.1 ст. 543 ЦК України).

Розрахунком заборгованості встановлено, що відповідачі не оплачували надані ТОВ «Львівенергозбут» за постачання електричної енергії з вересня 2019 року, внаслідок чого станом 01.12.2022 року в них утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 6 358,38 грн.

Відповідачами відзиву на позовну заяву до суду не подано, факту наявності заборгованості не спростовано, заперечень щодо суми такої заборгованості перед позивачем та достовірних і достатніх доводів, які б ставили під сумнів правильність нарахування, станом на день винесення рішення суду, також не подано.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «Львівенергозбут» підставні та підлягають задоволенню, і з відповідачів слід солідарно стягнути заборгованість за надані послуги з постачання електричної енергії у розмірі 6 358,38 грн, оскільки відповідачі, як нові власники нерухомого майна, фактично отримавши послуги електричної енергії за спірний період та маючи обов`язок оплатити вартість таких послуг, належним чином не виконували покладений на них обов`язок, внаслідок чого перед ТОВ "Львівенергозбут" утворилась заборгованість.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на підставі ст. 141 ЦПК України із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню порівно на користь позивача судовий збір у розмірі 2 481 грн, а саме по 1240,50 грн судового збору, зокрема сплаченого позивачем при поданні позову у розмірі 2 254,00 грн та заяви про видачу судового наказу у розмірі 227,00 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, ст.67, 68 ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» заборгованість по оплаті за спожиту електричну енергію у розмірі 6 358 (шість тисяч триста п`ятдесят вісім) гривень 38 копійок.

Стягнути порівно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Шевченка, 1, .

Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 02.05.2023 року.

Суддя (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал рішення у справі № 462/7341/22

Суддя Б.М.Гедз