УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 447/2862/22

провадження № 61-14931ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Миколаївський районний суд Львівської області в особі судді Миколаївського районного суду Львівської області Павліва Володимира Романовича,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 січня 2023 року та 14 лютого 2023 року у складі судді Добош Н. Б. та постанову Львівського апеляційного суду від 14 липня 2023 року у складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївського районного суду Львівської області в особі судді Миколаївського районного суду Львівської області Павліва В. Р. про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївського районного суду Львівської області в особі судді Миколаївського районного суду Львівської області Павліва В. Р. про відшкодування моральної шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 14 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року залишено без змін.

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 січня 2023 року, 14 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 липня 2023 року, та із заявою про постановлення окремих ухвал щодо суддів Львівського апеляційного суду Савуляка Р. В., Мікуш Ю. Р. і судді Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н. Б.

Ухвалою від 10 жовтня 2023 року Велика Палата Верховного Суду передала касаційну скаргу ОСОБА_1 та заяву про постановлення окремих ухвал до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2023 року касаційна скарга ОСОБА_1 та заява про постановлення окремих ухвал до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду призначено судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Погрібний С. О., Ступак О. В.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що: суд помилково розглянув справу у порядку письмового провадження без виклику сторін, оскільки ціна позову у справі перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; суд апеляційної інстанції у вступній частині постанови від 14 липня 2023 року не зазначив місце ухвалення постанови; суд апеляційної інстанції не конкретизував назви процесуальних документів, зокрема позовної заяви та апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції у вступній частині постанови від 14 липня 2023 року не зазначив секретаря судового засідання. Крім того, суддя Приколота Т. І., яка входить до складу колегії суддів, що ухвалили постанову Львівського апеляційного суду від 14 липня 2023 року, не підписала постанову, що є підставою для її обов`язкового скасування.

Щодо оскарження ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 січня 2023 року

За приписами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ухвали, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, наведено в статті 353 ЦПК України.

За змістом частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позовної заяви без руху.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, зміст частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження ухвал суду першої інстанції щодо залишення позову без руху у касаційному порядку не передбачено.

Щодо оскарження ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року та постанови Львівського апеляційного суду від 14 липня 2023 року

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , зміст ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 січня 2023 року та постанови Львівського апеляційного суду від 14 липня 2023 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Згідно з правилами процесуального закону подання позовної заяви має відбуватися з дотриманням певних умов.

Форма і зміст позовної заяви, з якою звертається особа, визначені статтею 175 ЦПК України.

За приписами частин першої, другої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Змістом позовних вимог є визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально однозначно та зрозуміло, а тому, особа, звертаючись до суду із позовом, повинна однозначно зазначити ті дії, рішення чи бездіяльність відповідача, які порушили її право, та повинна зазначити спосіб захисту свого порушеного права. Виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, має їм відповідати, тобто бути нерозривно з ним пов`язаним.

Отже, наведена норма процесуального права імперативно визначає обов`язок позивача у разі подання позову чітко сформулювати свої вимоги, обґрунтувати їх так, щоб вимоги позову відбивали позицію позивача в цивільному судочинстві, зокрема й в частині вибраного ним способу захисту порушеного права.

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд першої інстанції, залишаючи 09 січня 2023 року без руху позовну заяву ОСОБА_1 , встановив, що є незрозумілим, кого саме ОСОБА_1 визначив відповідачем у справі, зокрема Миколаївський районний суд Львівської області чи Миколаївський районний суд Львівської області та суддю Миколаївського районного суду Львівської області Павліва В. Р.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, усуне недоліки позову, то такий вважатиметься поданим в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Верховний Суд зазначає, що обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції про повернення судом першої інстанції позову ОСОБА_1 , оскільки, залишивши ухвалою від 09 січня 2023 року без руху його позовну заяву, суд першої інстанції направив заявнику її копію для ознайомлення та виконання її вимог. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 28 січня 2023 року отримав копію такої ухвали, втім будь-яких дій щодо усунення визначених судом недоліків не вчинив.

Приписами частини першої статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Верховний Суд зробив висновок, що дії ОСОБА_1 свідчать про недобросовісну поведінку учасника справи, адже отримавши копію ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 січня 2023 року про залишення без руху його позовної заяви, заявник мав можливість ознайомитися із її змістом та своєчасно направити до суду заяву про усунення недоліків позову, проте не скористався наданим йому процесуальним законом правом.

Верховний Суд не бере до уваги доводи заявника, наведені у касаційній скарзі, про те, що суд апеляційної інстанцій у вступній частині оскаржуваного рішення не зазначив місця ухвалення постанови від 14 липня 2023 року, секретаря судового засідання та не конкретизував назви процесуальних документів, зокрема позовної заяви та апеляційної скарги, оскільки такі доводи не впливають на правильність ухвалених рішень.

Обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 тим, що апеляційний суд протиправно розглянув справу, з ціною позову більше ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму, в порядку письмового провадження не повідомивши його про розгляд справи, Верховний Суд відхиляє, оскільки особливості розгляду в апеляційному провадженні справ за апеляційними скаргами на ухвали суду, зокрема і ухвали про повернення заяви позивачеві, визначені частиною другою статті 369 ЦПК України та передбачають розгляд цієї категорії справ без повідомлення учасників справи.

Формальне посилання заявника на те, що суддя Львівського апеляційного суду Приколота Т. І. не підписала постанову від 14 липня 2023 року не містять жодного обґрунтування та нічим не підтверджені. Натомість за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Львівського апеляційного суду від 14 липня 2023 року у справі № 447/2862/22 зареєстрована 14 липня 2023 року та опублікована 17 липня 2023 року. Вказане свідчить про виконання судами вимог частини другої статті 5 Закону України «Про доступ до судових рішень» щодо підписання судового рішення та накладення електронного цифрового підпису усіма суддями колегії.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).

З урахуванням наведеного, Верховний Суд визнає підставним висновок, що правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 липня 2023 рокує необґрунтованою.

Про постановлення окремої ухвали до суддів Львівського апеляційного суду Савуляка Р. В., Мікуш Ю. Р.. та судді Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н. Б.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень Верховний Суд здійснює свою процесуальну діяльність шляхом перегляду судових рішень у касаційному порядку та у визначених законом випадках у апеляційному порядку.

Суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції. Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду (частина перша, восьма, десята статті 262 ЦПК України).

Відповідно постановити окрему ухвалу Верховний Суд може лише за результатами перегляду справи в порядку касаційного чи апеляційного провадження.

Враховуючи, що Верховний Суд зробив висновок про відмову у відкритті касаційного провадження у цій справі, тому позбавлений процесуальної можливості вирішити питання про постановлення окремої ухвали у цій справі, тож відповідно заява ОСОБА_1 підлягає поверненню без розгляду.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадженняу справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського районного суду Львівської області в особі судді Миколаївського районного суду Львівської області Павліва Володимира Романовича про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 09 січня 2023 року та 14 лютого 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 липня 2023 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак