ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4425/23 Провадження № 2-о/636/183/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання - Селевко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Курило Сергій Леонідович, про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заінтересована особа - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків),

встановив:

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Курило Сергій Леонідович, звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заінтересована особа - Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина---, яку заявниця має намір прийняти, оскільки проживала разом з ним однією сім`єю понад 09 років, вони мали спільні права та обов`язки, вели спільний побут, окрім того, мають певні родинні зв`язки. Встановлення вказаного факту необхідно заявниці для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Курило С. Л. не з`явилися, надавши до суду заяви, в яких просили вимоги, викладені в заяві, задовольнити, а справу розглянути за їх відсутності.

Представник заінтересованої особи - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явилась, про причину неявки не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 30 листопада 1950 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Короча Корочанського району Курської області, батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16 листопада 1930 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Бєлгород Курської області, батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 .

Згідно з посвідкою про народження серії НОМЕР_3 від 18 січня 1947 року, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_8 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 22 січня 1969 року, ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Харків, батько ОСОБА_10 , мати ОСОБА_11 .

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 21 квітня 1977 року, шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 розірвано 21 квітня 1977 року.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 23 грудня 1978 року, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 уклали шлюб 23 грудня 1977 року.

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 від 18 березня 1981 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_15 розірвано 27 січня 1981 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 09 червня 2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_16 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 84 років, актовий запис № 352.

Згідно з довіреністю від 27 квітня 2018 року, яка видана на строк 6 місяців та діє до 27 вересня 2018 року, ОСОБА_2 надав право ОСОБА_9 отримати в поштовому відділенні № 204 належні йому грошові кошти - пенсію.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 04 травня 2018 року, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 92 років, актовий запис № 6992.

Згідно з рахунком-замовленням на ритуальні послуги від 03 травня 2018 року, актом на ритуальні послуги та предмети ритуального призначення від 03 травня 2018 року та договором-замовлення на організацію та проведення поховання від 17 травня 2018 року, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , всі витрати щодо поховання поніс син заявниці - ОСОБА_9 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53868325 від 30 жовтня 2018 року, приватним нотаріусом Харківського міського округу Харківської області заведено спадкову справу № 3/2018 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Сіверіною О. В. № 22/02-31 від 02 вересня 2020 року, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю родинних відносин та відсутністю рішення суду про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до Акта від 15 серпня 2023 року, мешканці будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 зазначили, що в квартирі АДРЕСА_2 , розташованій на 3-му поверсі вказаного будинку з 2009 року мешкав ОСОБА_2 разом зі своєю родичкою ОСОБА_1 , яка доглядала за ним, купувала ліки, продукти, а після його смерті, разом зі своїм сином ОСОБА_19 , поховали ОСОБА_2 за власний кошт.

В наданих до суду письмових поясненнях, відібраних представником заявниці-адвокатом Курилом С. Л., громадяни ОСОБА_20 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які проживають в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 підтвердили, що заявниця ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 однією сім`єю приблизно 8-10 років. Вона була йому племінницею, яка доглядала за ним, приймала участь у купівлі майна для спільного користування та витратах на утримання житла і його ремонті.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є зокрема, законність, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами ст.ст.1216-1218 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За змістом ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадщину за законом почергово отримують особи, які вказані в ст.1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України встановлено, в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить нерухоме майно, виконуючи свій обов`язок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як роз`яснив Конституційний Суд України в п. 6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 в справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї", окрім членів сімей взагалі (чоловік або дружина, прямі родичі по низхідній і висхідній лініях - діти і батьки), до членів сімей також відносяться особи, які перебувають на утриманні або проживають із суб`єктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Згідно з положеннями ст.ст.1268-1270ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31березня 1995року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 2 ст.315ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом абзацу першого п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7від 30травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 Постанови ВСУ N 5 від 31.03.95).

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Системний аналіз наведених вище правових норм дозволяє зробити висновок про те, що право на спадкування у першу чергу мають лише чоловік/дружина, які пережили спадкодавця і шлюб між якими було зареєстровано в органі реєстрації актів цивільного стану. У той же час, особи, які спільно проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років відносяться законом до четвертої черги спадкоємців.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 має законне право на успадкування спадкового майна як спадкоємець четвертої черги померлого ОСОБА_2 , що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, оскільки надані нею докази є належними та допустимими, з точки зору закону, її проживання однією сім`єю з ОСОБА_21 , наявності спільного побуту, спільних друзів, придбання ними послуг та ведення спільного господарства.

За таких обставин справи суд вважає можливим встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_21 понад 9 років до смерті ОСОБА_21 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення вказаного факту дає право заявниці оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 19, 81, 258, 259, 263 - 265, 268, 293, 294, 315, 319, 352, 354, 355, п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт проживання однією сім`єю понад 9 років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2001 року до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Ю. М. Гніздилов