Справа № 350/920/22
Провадження № 22-ц/4808/1000/23
Головуючий у 1 інстанції Сокирко Л. М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду в складі судді Сокирко Л.М., ухвалене 06 квітня 2023 року в смт. Рожнятові Івано-Франківської області, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 27 січня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №00-2469391, відповідно до якого позичальник отримав кредитні кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника. Згідно умов договору відповідач ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, розміщеними на сайті кредитодавця, повністю їх розуміє, погоджується і зобов`язується виконувати. 27 вересня 2021 року відповідно до договору факторину ТОВ «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 23 971,20 грн, з яких 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 15 971,20 грн за відсотками.

Аналогічно відповідно до укладених договорів факторингу позивач отримав право грошової вимоги до відповідача також за іншими договорами, зокрема:

за кредитним договором №12686-02/2021 від 20 лютого 2021 року, укладеним між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 , в розмірі 18 200,00 грн, з яких 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 13 200,00 грн за відсотками;

за кредитним договором № від 22 лютого 2021 року, укладеним між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 , в розмірі 19 375,00 грн, з яких 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 14 375,00 сума заборгованості за відсотками;

за договором позики № від 02 березня 2021 року, укладеним між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем, в розмірі 91 157,50 грн з яких 7 000,00 грн основна сума боргу та 84 157,50 грн заборгованість за відсотками;

за договором позики №2-17535 від 08 квітня 2021 року, укладеним між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , в розмірі 8 212,00 грн, з яких 3 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 5 212,00 грн сума заборгованості за відсотками.

за кредитним договором №14/06/21 від 14 червня 2021 року, укладеним ОСОБА_1 з ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів», в сумі 8 212,00 грн, з яких 3 000,00 грн основна сума заборгованості та 5 212,00 грн відсотки.

Позивач посилається на те, що відповідно до зазначених договорів сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надається кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення таких договорів на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на номер мобільного телефону позичальника. З метою досудового врегулювання спору у зв`язку з істотним порушенням умов кредитних договорів позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості. Проте, ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу на погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні попередніх кредиторів.

За наведених обставин просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства кредитну заборгованість в розмірі 160 915,70 грн.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 06 квітня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за боргованість за:

кредитним договором №00-2469391 від 27 січня 2021 року в розмірі 23 971,20 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 8000,00 грн, суми заборгованості за звичайними відсотками 15 971,20 грн;

кредитним договором №/638485 від 22 лютого 2021 року в розмірі 19 375,00 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 5000,00 грн, суми заборгованості за відсотками 14 375,00 грн;

договором позики № від 02 березня 2021 року в розмірі 91 157,50 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 7000,00 грн, суми заборгованості за відсотками 84 157,50 грн;

договором позики №2-17535 від 08 квітня 2021 року в розмірі 8 212,00 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 3000,00 грн, суми заборгованості за відсотками 5 212,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Вказує, що при вирішенні даного спору суд не врахував, що надані позивачем копії кредитних договорів не містять його підпису. Крім того, суду не надано докази перерахування кредитних коштів на його рахунок. Аналогічно не містять підпису відповідача графіки платежів та паспорт споживчого кредитування. Позивачем не надані суду докази на обґрунтування того, що відповідач був ознайомлений з умовами наданого кредиту та взагалі отримував кредитні кошти.

Вказує, що надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, відтак не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог позивача. На думку скаржника, документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Натомість позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці, є правильними.

Звертає увагу суду, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, що суперечить нормам Закону України «Про споживче кредитування».

Скаржник також посилається на те, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості. Вважає, що в разі наявності заборгованості досудова вимога про повне дострокове погашення заборгованості від ТОВ «ФК «ЄАПБ» була обов`язковою.

За наведених оставин просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» покликається на законність та обґрунтованість рішення суду. Натомість, доводи апеляційної скарги вважає такими, що не містять підстав для його скасування.

Вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що матеріали справи не місять доказів підписання кредитних договорів. Так, у відповідності до умов кожного з кредитних договорів їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, вказаним позичальником при укладенні всіх договорів. Підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора визначено Законом України «Про електронну комерцію». Відтак, договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі вимоги.

Посилається на те, що кредитними договорами була узгоджена процентна ставка, відповідно до якої і здійснювався розрахунок заборгованості.

У судове засідання сторони не з`явилися, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» заявив клопотання розгляд справи здійснювати у його відсутності. Також на адресу апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Відтак, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд відповідно до положень статті 372 ЦПК України не вбачає перешкод розглядові справи у відсутності сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з умовами кредитних договорів № 00-2469391 від 27 січня 2021 року, № /638485 від 22 лютого 2021 року, № від 2 березня 2021 року та № 2-17535 від 8 квітня 2021 року позичальник зобов`язувався погасити кредити, сплачувати відсотки за їх користування та інші платежі за цими договорами щомісячно рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цими договорами та відповідно до Графіку платежів. Суд вважав, що сторонами зазначених вище кредитних договорів було дотримано усіх вимог законодавства, тому договори вважаються укладеними та підлягають виконанню обома сторонами. Оскільки відповідач в порушення вимог кредитних договорів не виконав взяті на себе зобов`язання перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», до якого перейшло право вимоги за зазначеними кредитними договорами, суд прийшов до висновку, що заборгованість за тілом кредиту та відсотками на загальну суму 142 715,70 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 12686-02/2021 від 20 лютого 2021 року, укладеним між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 , суд вважав, що позивач не довів існування заборгованості ОСОБА_1 за цим договором.

З такими висновками місцевого суду колегія суддів погоджується не повністю.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 27 січня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-2469391, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с. 9-10 т.1).

За умовами цього договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника № НОМЕР_1 , емітовану банком України.

Згідно п.п. 1.2, 1.3,1.4, 1.6 умов договору сума кредиту склала 8 000 грн строком дії 30 днів, який може автоматично продовжуватися на кілька днів; загальна кількість пролонгацій не може перевищувати 10 разів. Процентна ставка за користування коштами кредиту 1,71 % в день, 615,60 % річних. Сторони погодили, що нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою здійснюється з першого дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 дня прострочення, і застосовується відповідно до умов п. 6.3 договору (пункт 1.4.11 Договору)

Факт перерахування 27 січня 2021 року кредитних коштів в розмірі 8 000.00 грн на кредитну картку ОСОБА_1 на сайті https://kachay.com.ua/ підтверджується повідомленням ТОВ «Фінансова компанія «Сан-Райз Фінанс» від 16.08.2023 (а.с. 144 т.1)

27 вересня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27092021, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище договором в сумі 23 971 грн 20 коп., з яких: 8 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 15 971 грн 20 коп. - заборгованість за звичайними відсотками (а.с. 12-13,15 т.1). Вказана заборгованість підтверджена детальним розрахунком заборгованості за підписом директора ТОВ «Качай Гроші» (а.с. 157-159 т.1).

22 лютого 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /638485, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с. 38-39, 40 т.1). За умовами цього договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом.

Згідно п.п. 1.1, 1.2 умов цього договору сума кредиту склала 5 000,00 грн строком дії на 25 днів, тобто до 18 березня 2021 року. Відповідно пункту 1.3. договору процентна ставка річних складає 912,5 % від суми кредиту з розрахунку 2,5 % на добу.

Факт перерахування 22 лютого 2021 року кредитних коштів в розмірі 5 000.00 грн на кредитну картку ОСОБА_1 через платіжний сервіс «Platon» підтверджується повідомленням ТОВ «Платежі онлайн» від 27 грудня 2022 року (а.с. 144 т.1)

9 грудня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 09122021, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище договором в сумі 19 375 грн 00 коп., з яких: 5 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 14 375 грн 00 коп. - заборгованість за звичайними відсотками (а.с. 42-44,46 т.1).

На підтвердження заборгованіості відповідача за вказаним кредитним позивачем надано розрахунок заборгованості, здійснений ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (а.с. 5-7 т.2).

2 березня 2021 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , який підписано шляхом підписання акцепту оферти від 2 березня 2021 року на укладення договору надання позики електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 53, 54).

Згідно умов цього договору розмір кредиту становить 7 000 грн строком користування 30 днів та строком дії договору 3 роки з відсотковою ставкою річних 638,75 % від суми кредиту з розрахунку 1,75 % за один день користування кредитом.

Відповідач отримав кошти в розмірі 7 000,00 грн шляхом перехування на його карту через сервіс онлайн-платежів www.ipay.ua, що вбачється з копії квитанції (а.с. 148 т.1).

22 червня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 22/06-22, відповідно до умов якого до відповідача перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище договором в сумі 91 157 грн 50 коп., з яких: 7 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 84 157 грн 50 коп. - заборгованість за відсотками (а.с. 70-72, 74 т.1). Заборгованість відповідача за кредитним договором відображена в розрахунку, виданому ТОВ «Інфінанс» (а.с. 150-156 т.1).

8 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2-17535. Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телеукомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За умовами цього договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника (а.с. 79 т.1).

Згідно умов цього договору сума кредиту склала 3 000 грн з кінцевою датою повернення 23 квітня 2021 року, де процентна ставка річних складає 657 % від суми кредиту.

Відповідно до довідки по проведених транзакціях №б/н від 08 лютого 2023 року за договором №2-17535 від 08 квітня 2021 року було здійснено перерахування суми позики в розмір 3 000,00 грн позичальнику ОСОБА_1 (а.с. 36)

14 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 8 212 грн 00 коп., з яких: 3 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 5 212 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками. Вказана заборгованість підтверджується детальним розрахунком заборгованості виданим директором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 37-38 т.2).

Колегія не переглядає рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості відповідно до укладеного договору №12686-02/2021 від 20 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 , оскільки рішення в цій частині сторонами не оскаржується.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Договори позики укладено на сайтах позикодавців, та ОСОБА_1 підписав їх одноразовими ідентифікаторами, отриманими у SMS-повідомленнях, тому без отримання SMS - повідомлення, без здійснення входу на сайти товариств такі договори не були би укладені. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21.

Факт перерахування коштів на зазначені в договорах банківські рахунки через платіжні системи також підтверджено. Доказів того, що банківські картки, які були визначені дорговорами позики та на які перераховувались кредитні кошти, не належать ОСОБА_1 , матеріали справи не містять, та відповідачем на спростування цього доказів не надано. Аналогічно останній не надав доказів факту здійснення позивачем дій, які сприяли б укладенню договору не ним, а іншою особою.

З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладання та підписання ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю - ідентифікатора кредитних договорів з відповідними фінансовими установами, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів, та наявності у нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаними кредитними договорами за договорами відступлення прав вимоги.

Вищевказані кредитні договори укладені між відповідачем та відповідними фінансовими установами, кожен із них містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування.

Виходячи з наведеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитних договорів та отримання ОСОБА_1 коштів:

від ТОВ «Качай гроші» за кредитним договором № 00-2469391 27 січня 2021 року в розмірі 8 000,00 грн,

від «Кредитна установа «Європейська кредитна група» за кредитним договором № /638485 22 лютого 2021 року - 5 000,00 грн,

від ТОВ «Інфінанс» за кредитним договором № від 2 березня 2021 - 7 000,00 грн,

від ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» за кредитним договором № 2-17535 від 8 квітня 2021 року - 3 000,00 грн.

Оскільки відповідачу надано у позику грошові кошти шляхом перерахування їх на банківські картки, вказані ним, висновок суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 сум тіла кредиту за цими кредитними договорами та договорами позики на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», як нового позикодавця, є правильним та обгрунтованим.

Разом з тим, щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків за договорами судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно достатті 536 ЦК Україниза користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до частини першоїстатті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Позивач, пред`являючи вимоги до ОСОБА_1 , просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитними договорами вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитними коштами нарахована за періоди, коли у позивача не виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позову, та стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотків за користування кредитом в межах строків користування, визначених кредитними договорами.

Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору №00-2469391 від 27 січня 2021 року, укладеного між ТОВ «Качай гроші» і ОСОБА_1 , строк дії договору 30 днів, тобто до 26 лютого 2021 року. Сторони вирішили, що нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентою ставкою (1,71% в день) здійснюється з першого дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 дня прострочення (п. 4.1.1 договору) з врахуванням пільгового періоду з 1-го по 3-тій день, коли нарахування процентів не здійснюється. Відповідно заборгованість за процентами, що виникла у відповідача по цьому договору, становить 11 901,60 грн (8 000х1,71% х 87 днів).

За умовами кредитного договору № /638485, укладеного 22 лютого 2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 , кредит надавався строком на 25 днів, тобто до 18 березня 2021 року з відсотковою ставкою 2,5% на день. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 3 125,00,00 грн (5000,00 грн х 2,5% х 25 днів), які і підлягають стягненню з відповідача на користь правонаступника кредитора.

Відповідно до умов укладеного 2 березня 2021 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 кредитного договору № строк користування кредитом погоджений сторонами 30 днів з максимальною річною відсотковою ставкою, яка застосовується за умови неналежного виконання договору, в розмірі 1277,5% (3,5% на день). Відповідно загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 7 350,00 грн за умови неналежного виконання умов договору, про що зазначено в договорі та підтверджується розрахунком (7000 *3,5% *30 днів). Саме вказана сума підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до договору позики №2-17535 від 08 квітня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , позика в розмірі 3 000,00 грн надана строком на 15 днів. Розмір акційних процентів 1,8% у день, а розмір процентів за прострочену позику 2,70%. Розрахунок заборгованості здійснений з 08.04.2021 по 23.07.2021, тобто поза межами обумовленого сторонами строку позики. Відтак, проценти за користування позикою за 15 днів становлять 810 грн (3000*1,8%*15 днів), які належить стягнути з відповідача.

Колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів після закінчення строку кредитування за договором слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки нараховування передбачених договором відсотків за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку що рішення суду слід змінити, зменшивши розмір стягнутих з відповідача процентів за вищевказаними договорами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вона відноситься до малозначних справ в силу закону. А тому ухвалене в ній судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 06 квітня 2023 року змінити, зменшивши суму стягнутих з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» розміру процентів:

за кредитним договором 00-2469391 від 27 січня 2021 року з 15 971,20 грн до 11 901,60 грн;

за кредитним договором № /638485 від 22 лютого 2021 року з 14 375, 00 грн до 3 125,00 грн;

за договором позики № від 2 березня 2021 року з 84 157,50 грн до 7 350,00 грн;

за договором позики №2-17535 від 08 квітня 2021 року з 5 212,00 грн до 810, 00 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

В.М. Луганська

Повний текст постанови виготовлено 10 листопада 2023 року.