Справа № 452/2555/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" січня 2023 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі головуючого судді Пташинського І.А.
при секретарі судового засідання Терлецької І.В.
з участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Шаровського Р.М.,
представників відповідача Брунарської М.С., ОСОБА_2 ,
адвоката Дениса А.М.,
представника третьої особи Брунарської М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Стоматологічна поліклініка», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, комісія з припинення (ліквідації) юридичної особи Комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Стоматологічна поліклініка» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. В підготовчому судовому засіданні збільшила розмір позовних вимог, просила стягнути з Комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Стоматологічна поліклініка» (далі - КНП СМР «Стоматологічна поліклініка») на її користь невиплачену заробітну плату в сумі 85 147,90 грн. за період з липня 2020 р. по серпень 2021 р.
В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона згідно наказу №8 від 31.01.2020 р. була зарахована по переводу на 0,5 ставки лікаря-стоматолога терапевта та 0,5 ставки лікаря-стоматолога фонду у КНП СМР «Стоматологічна поліклініка», а згідно наказу №15 від 31.07.2020 р. на 1,0 ставку лікаря-стоматолога терапевта у КНП СМР «Стоматологічна поліклініка». 25.08.2021 р. була звільнена із займаної посади. Про дійсний розмір заробітної плати позивач дізналась із копії штатних розписів та тарифікаційного списку, які були надані її представнику на адвокатський запит. Вважає, що з липня 2020 р. по серпень 2020 р. розмір її посадового окладу складав 4 772,00 грн., а надбавки за тривалість безперервної роботи (понад 5 років - 30% посадового окладу) 1 431,6 грн., що в цілому становить 6 203,6 грн.; з 01.09.2020 р. по 31.12.2020 р. - розмір її посадового окладу складав 5 051,00 грн., а надбавки за тривалість безперервної роботи 1 515,3 грн., що в цілому становить 6 566,3 грн. на місяць; з січня 2021 р. по серпень 2021 р. розмір її посадового окладу складав 6 061,00 грн., а надбавки за тривалість безперервної роботи 1 818,3 грн., що в цілому становить 7 879,3 грн. на місяць. Натомість відповідачем за період з липня 2020 р. по квітень 2021 р. включно не проведено їй жодної виплати заробітної плати, а з травня по серпень 2021 р. була здійснена лише частково, що підтверджується довідкою про доходи від 04.10.2021 р. №374 (23 938,20 грн.). За її розрахунками сукупний дохід за період з травня по серпень 2021 р. повинен становити 39 396,5 грн., що, на її переконання, доводить факт заборгованості відповідача перед нею за вказаний період в сумі 15 458,3 грн.
У зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, відповідач повинен виплатити позивачу за період з липня 2020 р. по серпень 2021 р. невиплачену заробітну плату в сумі 85 147,90 грн. та компенсацію втрати частини доходу в сумі 5 316,49 грн., яка розрахована позивачем самостійно у позові.
Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22.07.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків терміном п`ять днів з моменту отримання ухвали.
Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.
Представником відповідача Брунарською М.С. (головою комісії з припинення (ліквідації) юридичної особи КНП СМР «Стоматологічна поліклініка») надано відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх безпідставінстю, так як заборгованість по заробітній платі у відповідача перед позивачем за період з 01.07.2020 р. до 01.05.2021 р. відсутня, оскільки в КНП СМР «Стоматологічна поліклініка» відсутні первинні документи з інформацією про нарахування заробітної плати працівникам, в т.ч. ОСОБА_1 , та документи фінансової звітності з інформацією про нарахування заробітної плати працівникам, що підтверджується інформацією ГУ ДПС у Львівській області від 22.07.2021 та ГУ ПФУ у Львівській області від 27.07.2021. Довідку №149 від квітня 2021 вважає неналежним та недостовірним доказом. На письмову заяву ОСОБА_1 від 14.06.2021 про надання довідки про заробітну плату за весь період роботи та інших документів відповідачем було надано письмову відповідь 13.07.2021 та 20.08.2021 із долученням довідки про заробітну плату за період з 01.05.2021 по 31.05.2021 та інших документів.
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2021 у підготовчому засіданні задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі в даній цивільній справі в якості 3-ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, комісію з припинення (ліквідації) юридичної особи Комунального некомерційного підприємства Самбірської міської ради «Стоматологічна поліклініка».
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05 листопада 2021 року залишено без змін.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Шаровський Р.М. позов підтримали з підстав, викладених в ньому. Крім того пояснили, що позивач була звільнена 25.08.2021 з посади лікаря-стоматолога-терапевта КНП СМР «Стоматологічна поліклініка» у зв`язку з ліквідацією підприємства. Про розпочату процедуру ліквідації підприємства позивачу було відомо з травня 2021. Позивач знала що ліквідаційну комісію підприємства очолює ОСОБА_3 , до якої вона зверталась щодо виплати заборгованості по заробітній платі в усній формі в травні 2021 і отримала відповідь. Також позивачу відомо, що ліквідація підприємства на даний час не завершена. Проти довідки №149 від 23.04.2021 про доходи вона не заперечує, однак вважає вірним розрахунок розміру заборгованості по заробітній платі, яка була невиплачена відповідачем, проведений нею в заяві про збільшення розміру позовних вимог. Просили позов задовольнити.
Представники відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та адвокат Денис А.М. проти позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того, зазначили, що на даний час ліквідація підприємства не завершена, ліквідаційний та проміжний ліквідаційний баланс не складався, відповідач фактично майна не має (наявне майно малої вартості). Оголошення про ліквідацію підприємства було надруковано на сайті Самбірської міської ради Львівської області та в газеті «Голос Самбірщини» за №17 від 14.05.2021. Також вказали, як на підставу у відмові в задоволенні позову, на ту обставину, що позивач звернувся до суду не у спосіб, визначений ст.112 ЦК України. Просили в задоволенні позову відмовити.
Представник залученої судом до участі в даній цивільній справі в якості 3-ї особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, комісії з припинення (ліквідації) юридичної особи КНП СМР «Стоматологічна поліклініка», ОСОБА_3 повністю погодилась із доводами представників відповідача, вважала, що підстави для задоволення позову відсутні.
Вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.
Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що позивач ОСОБА_1 , згідно наказу №8 від 31.01.2020 р. була зарахована по переводу на 0,5 ставки лікаря-стоматолога-терапевта та 0,5 ставки лікаря-стоматолога-терапевта фонду у КНП СМР «Стоматологічна поліклініка», а згідно наказу №15 від 31.07.2020 р. на 1,0 ставку лікаря-стоматолога терапевта у КНП СМР «Стоматологічна поліклініка». Також, встановлено, що позивач була звільнена із займаної посади у зв`язку з ліквідацією підприємства, наказом №38 п.п.1.2 від 25.08.2021 за п.1 ст.40 КЗпП України. Наведене підтверджено копією трудової книжки та витягом з наказу №38 від 25.08.2021.
Згідно довідки про доходи від 23.04.2021 за №149, виданої керівником КНП СМР «Стоматологічна поліклініка» ОСОБА_4 та підписаною головним бухгалтером цього підприємства ОСОБА_5 , за період липень 2020 березень 2021 ОСОБА_1 нараховано 39 017,00 грн заробітної плати (а.с.16).
Із довідок про доходи №377 та 378 від 04.10.2021, виданих головою комісії з припинення (ліквідації) юридичної особи КНП СМР «Стоматологічна поліклініка» Брунарською М.С., відомо, що позивачу за період лютий 2020 грудень 2020 нараховано 18 605,43 грн, а за період січень 2021 серпень 2021 17 803,76 грн (а.с.109, 110).
Враховуючи дані докази, пояснення сторін, суд вважає, що при звільненні позивача з роботи між позивачем та роботодавцем виник спір щодо невиплаченої заробітної плати та її розміру.
За трудовим договором працівнику гарантується право на отримання заробітної плати (оплати праці) за виконану трудову функцію та інші трудові обов`язки (ст. 21 КЗпП України).
Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4- рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпПу взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Гарантованим способом захистити своє право на отримання заробітної плати є звернення до суду.
Звернутися до суду можна у порядку наказного провадження, якщо працівник вимагає стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, або позовного провадження, якщо наявний спір щодо розміру заборгованості з виплати зарплати та/або права на її отримання.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором ( ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспорені або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач посилався на порушене її право відповідачем щодо виплати їй невиплаченої заробітної плати. В підтвердження своїх позовних вимог розмір заборгованості (невиплаченої) по заробітній платі розрахований нею самою та який заперечується відповідачем.
Позовна вимога щодо компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати є похідною від основної вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати, яка теж заперечується відповідачем.
Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.
У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2021 Самбірською міською радою Львівської області було прийнято рішення №7 «Про припинення юридичної особи КНП СМР «Стоматологічна поліклініка», яким вирішено припинити юридичну особу - КНП СМР «Стоматологічна поліклініка» шляхом його ліквідації; встановлено строк для заявлення кредиторами вимог до підприємства, що припиняється 2 місяці з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення закладу; утворено комісію з припинення (ліквідації) юридичної особи - КНП СМР «Стоматологічна поліклініка» з покладенням визначених цим рішенням обов`язків (додаток) (а.с.75-76, 77).
У відповідності із п.1 Статуту КНП СМР «Стоматологічна поліклініка» (далі - Статут) - підприємство засноване на власності територіальної громади м.Самбора і є комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає кваліфіковану спеціалізовану стоматологічну медичну допомогу та здійснює господарську некомерційну діяльність, спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів у сфері охорони здоров`я, без мети одержання прибутку, а також приймає участь у виконанні державних та місцевих програм у сфері охорони здоров`я в установленому порядку (п.п.1.1); підприємство створене відповідно до рішення Самбірської міської ради від 15 жовтня 2019 року №15 відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»(п.п.1.2); підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Засновнику (п.п.1.6)(а.с.65-66).
П.11 Статуту передбачено, що припинення діяльності підприємства здійснюється шляхом ліквідації або його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) за рішенням засновника, а у випадках передбачених законодавством України, за рішенням суду (п.п.11.1); ліквідація здійснюється ліквідаційною комісією, яка створюється засновником або за рішенням суду (п.п.11.3) (а.с.73).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 105 ЦК України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється (в даному випадку це строк з 11.05.2021 по 12.07.2021 - відомості ЄДРПОУ).
Згідно ч. 6. ст.105 ЦК України, кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.
Проаналізувавши представлені позивачем докази, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не надано належні та допустимі докази звернення її як кредитора до комісії з припинення (ліквідації) юридичної особи КНП СМР «Стоматологічна поліклініка» із заявою про включення її грошових вимог до реєстру вимог кредиторів з дотриманням строків, встановлених чинним цивільним законодавством, оскільки заява позивача від 14.06.2021 р. стосується лише питання щодо надання довідки про заробітну плату за період роботи позивача в КНП СМР «Стоматологічна поліклініка» з 1.02.2020 по 31.12.2020 та з 1.01.2021 по момент звернення, а також питання надання копій документів (а.с.40).
Також позивачем не надано суду належних та допустимих доказів відмови комісії з припинення (ліквідації) юридичної особи КНП СМР «Стоматологічна поліклініка» у задоволенні її вимог як кредитора або ухилення від їх розгляду.
Листи комісії з припинення (ліквідації) юридичної особи КНП СМР «Стоматологічна поліклініка» від 13.07.2021 за №268 та від 20.08.2021 за №348, які за своїм змістом є відповіддю на вище проаналізоване звернення позивача від 14.06.2021 р., даних висновків суду не спростовують.
Положеннями п.1 ч.1 ст. 110 ЦК України встановлено, що юридична особа ліквідується, окремо, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.
Згідно ч.8 ст.111 ЦК України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.
Так, статтею 112 ЦК України встановлено, що у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості:
1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом;
2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності;
3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів);
4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.
Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.
У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.
Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.
Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.
Отже, з часу початку процедури ліквідації юридичної особи порядок задоволення кредиторами своїх вимог (погашення заборгованості) має певні особливості, встановлені вищенаведеними нормами законодавства, які є спеціальними для регулювання цих правовідносин.
Враховуючи, що відповідач з 11.05.2021 перебуває у процедурі припинення, кредиторські вимоги позивачем мали заявлятися до ліквідаційної комісії для включення їх до проміжного ліквідаційного балансу, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор мав право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову, звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії (юридичної особи в особі ліквідаційної комісії), як зазначено у частині третій ст. 112 ЦК України, про включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу.
Відповідно до довідки №1 від 17.01.2023, виданої головою комісії з припинення (ліквідації) юридичної особи КНП СМР «Стоматологічна поліклініка» Брунарською М.С., проміжний та ліквідаційний баланс КНП СМР «Стоматологічна поліклініка» не затверджено; підприємство знаходиться в стані припинення, шляхом ліквідації; процедура ліквідації триває.
У випадку коли вимоги кредитора, будуть заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, вони мають задовольнятися з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.
Примусове стягнення спірної заборгованості з відповідача призведе до порушення порядку черговості задоволення вимог кредиторів, встановленої ст. 112 ЦК України, та порушення законодавчо встановленої процедури заявлення та задоволення таких кредиторських вимог у процедурі ліквідації.
Враховуючи характер спірних правовідносин, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права, обравши неналежний спосіб захисту.
Обраний в даному випадку позивачем спосіб захисту прав та законних інтересів призведе до порушення, встановленої ст.112 ЦК України процедури заявлення та задоволення кредиторських вимог у процедурі ліквідації.
Невірно обраний позивачем спосіб захисту є підставою для відмови у позові.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що у задоволенні позову в цілому (основної та похідної вимог) слід відмовити за безпідставністю.
При цьому суд не приймає до уваги покликання позивача та заперечення відповідача, їхні докази щодо підстав нарахування, розміру заборгованості невиплаченої заробітної плати та розміру компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати позивача, оскільки вони не впливають на висновки суду щодо вирішення спору в цілому (по основній та похідній вимогах).
Згідно із ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.
За таких обставин, судовий збір за подання позову в сумі 908,00 грн покладається на позивача, оскільки судом в позові відмовлено повністю.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 209, 259, 263-265, 272 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Повний текст рішення виготовлено 27 січня 2023 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Суддя