Житомирський апеляційний суд
Справа №2-552/10 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю.І.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 2-552/10 за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі запозовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Дмитрієвої Жанни Анатоліївни на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 03 липня 2023 року, постановлену під головуванням судді Драча Ю.І. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Заяву мотивував тим, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12.10.2010 по справі №2-552/10 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто в солідарному порядку з нього та ОСОБА_3 295 000,00 грн боргу за договором позики. У зв`язку з тим, що виконати зобов`язання по вказаному рішенню не в змозі, тому, керуючись чинним законодавством України та міжнародним законодавством уклавши: Договір №1-25/11/19 від 25.11.2019 про використання капіталізованих нематеріальних активів з обслуговуючим кооперативом «Небанківська фінансова установа територіальних громад Житомирщини Ковчег», отримав інтелектуальну здатність та створив разом з даним кооперативом інтелектуальний капітал і капіталізовані нематеріальні активи, та, надавши послуги згідно умов такого договору, отримав спроможність стати векселедавцем (емітентом) стратегічного платіжного засобу (простий вексель) на суму: 315000,00 грн. Після чого, для врегулювання боргових зобов`язань у липні 2020 року він направив на адресу стягувача та Корольовського ВДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) заяву про фактичне виконанню зобов`язання, додавши до неї оригінал простого авальованого векселя серії АА №2834436. Тому, з моменту передачі векселя боргове зобов`язання боржника припинилося. ОСОБА_2 не було повернуто оригінал векселю та проігноровано норми чинного законодавства, тому просив суд задовольнити заяву.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 03 липня 2023 року заяву задоволено та визнано виконавчий лист № 2-552/10 виданий Корольовським районним судом м. Житомира за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, боржником за яким являється ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Дмиртієва Ж.А. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що дана ухвала є незаконною і необґрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушені норми процесуального права.

Зазначає, що її довіритель не був належним чином повідомлений про розгляд справи, а у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що йому направлялась судова повістка. Наведене свідчить про те, що Корольовський районний суд грубо порушив норми ЦПК України та порушив його процесуальні права, передбачені ст. 43 ЦПК України, позбавив можливості реалізувати свої права, брати участь у розгляді справи, подавати свої заперечення проти заяви ОСОБА_1 та доводи щодо її безпідставності. Крім того, вексельне законодавство передбачає різні процедури пред`явлення вимог про оплату векселя залежно від того, до якої особи звернено цю вимогу. Вважає, що до відносин ОСОБА_2 з ОСОБА_1 законодавство щодо векселів, щодо обігу векселів в Україні не може бути застосовано. Вказує, що спір між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (помер) був вирішений у судовому порядку. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12.10.2010 з них на користь ОСОБА_2 стягнуто 295 000 грн. боргу за договором позики. Вказане судове рішення є чинним і на даний час не виконано. Дійсно у 2023 році ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_2 із заявою про виконання зобов`язання платіжним розрахунковим засобом - простим векселем. Проте останній 27.07.2020 повідомив ОСОБА_1 та відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі про те, що відмовляється прийняти простий вексель і наполягав на виконанні рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12.10.2010 - виплативши йому борг у грошовій формі (гривнях).

На даний час на виконанні у Корольовському відділі ДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження за № 41032812 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 295 000 грн за виконавчим листом № 2-552/10 від 25.01.2011, виданим Корольовським районним судом м. Житомира. Протягом 2021-2022 років державним виконавцем стягувались з боржника грошові суми. Станом на 08.05.2023 залишок боргу становить 271 924,11 грн. Отже, борг заявником не сплачено, а висновок суду про те, що боржником виконано грошове зобов`язання в повному обсязі, не відповідає фактичним обставинам. Суд першої інстанції не з`ясував наведених вище обставин, чим допустив суттєву неповноту та прийняв незаконне рішення.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 адвокат Дмитрієва Ж.А. підтримала доводи апеляційної скарги із наведених в ній підстав.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Свинарчук А.С. заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12.10.2010 року (справа № 2-552/10) стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 295 000,00 грн боргу за договором позики. На виконання вказаного рішення суду 25.01.2011 Корольовським районним судом м.Житомира видано виконавчий лист №2-552/10 (а.с.4), за яким відкрито виконавче провадження та проводиться стягнення коштів з боржника ОСОБА_1 . Станом на 08.05.2023 залишок заборгованості по виконавчому провадженню №41032812 з виконання виконавчого лиса №2-552/10 становить 295 000,00 грн (а.с.54).

08.07.2020 ОСОБА_1 направив на адресу стягувача ОСОБА_2 та Корольовського ВДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) заяву про фактичне виконанню зобов`язання, додавши до неї оригінал простого авальованого векселя серії АА № 2834436 (а.с.5-10).

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 щодо визнання виконавчого листа №2-552/10, виданого Корольовським районним судом м. Житомира, таким, що не підлягає до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що боргові зобов`язання ОСОБА_1 відсутні перед стягувачем внаслідок оформлення заборгованості простим авальованим векселем серії АА №2834436 на суму 315 000,00 грн.

Проте, погодитись із такими висновками місцевого суду неможливо, з огляду на наступне.

Обставини, за яких суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, передбачені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України і, зокрема, у випадку якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Висновок суду першої інстанції щодо припинення боргових зобов`язань ОСОБА_1 шляхом видачі стягувачу простого авальованого векселя є хибним.

Дійсно, за нормами стаття 3 Закону України «Про обіг векселів в Україні» (далі Закон) зобов`язуватися та набувати права за переказними і простими векселями на території України можуть як юридичні так і фізичні особи.

Разом з тим, видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів (ч.1 ст.4 Закону), а відтак вирішення боргових зобов`язань у даних правовідносинах шляхом видачі стягувачу простого векселя суперечить чинному законодавству та не є доказом добровільного виконання боржником згаданого судового рішення.

Крім того, твердження місцевого суду, що стягувачем у виконавчому провадженні ОСОБА_2 не надано доказів, що він не прийняв вексель переданий йому боржником ОСОБА_1 , а також що стягувач будучи належно повідомленим в судове засідання не з`явився, заперечень щодо заяви до суду не подав, колегія суддів визнає неприйнятними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а тому не приймав участі у судовому засіданні .

У доводах апеляційної скарги останній посилається на вказані обставини, що є порушенням його процесуальних прав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Крім того, стягувач ОСОБА_2 подав боржнику та Корольовському ВДВС у м. Житомирі заяву про відмову у прийнятті від ОСОБА_1 простого векселя (а.с.53).

Таким чином, відсутні правові підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа № 2-552/10, виданого Корольовським районним судом м. Житомира.

Відтак, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а судове рішення у відповідності до положень п. п. 1, 4 ч.1, п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України - скасуванню.

Відповідно до положень частини першої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи вище викладене, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню 536 грн 80 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Дмитрієвої Жанни Анатоліївни задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 03 липня 2023 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 2-552/10 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 536 грн 80 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 08 листопада 2023 року.