Справа № 314/2635/22
Провадження № 2/331/1223/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Приходько Ю.А.,

розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з первісним позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначив, що 02.06.2018 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. 17.06.2020 р. сторонами у справі було придбано житловий будинок площею 69,2 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . З 2021 року сторони по справі поживають окремо через різні погляди на життя та сімейні цінності, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу стало неможливим. Угоди про добровільний поділ майна житлового будинку, що є спільною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; здійснити поділ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати 1/2 частину житлового будинку загальною площею 69,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності за ОСОБА_1 ; визнати 1/2 частину житлового будинку загальною площею 69,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності за ОСОБА_3 , а також стягути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 19.10.2022 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

24.05.2023 року представник відповідача ОСОБА_3 за первісним позовом звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що 02.06.2018 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб. З 2021 року сторони почали проживати окремо внаслідок різних поглядів на життя. За час перебування у шлюбі було придбано автомобілі: Mitsubishi Lancer, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ; BMW 520І, 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 . 09.12.2021 року ОСОБА_1 продав автомобіль Mitsubishi Lancer, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 та жодної згоди на продаж спільного автомобіля ОСОБА_3 не давала. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; в порядку поділу спільного майна подружжя: передати ОСОБА_3 у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; передати ОСОБА_1 у власність автомобілі: BMW 520І, 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 та Mitsubishi Lancer, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 94 000,00 грн. у якості компенсації різниці суми майна, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2023 року об`єднано в одне провадження первісний та зустрічний позови по справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом сторін.

28.07.2023 року представником відповідача за зустрічним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що відчуження спірного автомобіля Mitsubishi Lancer, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 було здійснено зі згоди дружини, за її пропозицією, адже подружжю були необхідні кошти для здійснення ремонту в їхньому спільному будинку. Враховуючи відсутність допустимих і достатніх доказів вартості автомобілів, відсутність доказів, що автомобіль Mitsubishi Lancer, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 було відчужено проти волі ОСОБА_3 і не в інтересах сім`ї, вважає, що позовна вимога про стягнення з ОСОБА_1 компенсації суми майна є необґрунтованою, так само як і вимога про передачу ОСОБА_3 житлового будинку. Просив зустрічну позовну заяву задовольнити частково; розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити; позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

03.08.2023 року представником відповідача за первісним позовом подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ніякої згоди ОСОБА_3 на подаж автомобіля Mitsubishi Lancer, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 не надавала, про його відчуження дізналася з відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області від 30.03.2023 р. при розгляді судової справи. Ніяких доказів, що кошти отримані від продажу автомобіля Mitsubishi Lancer, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 були витрачені в інтересах сім`ї, а саме на здійснення ремонту в житловому будинку, ОСОБА_3 не отримувала. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням мвж подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Просила розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ; в порядку поділу спільного майна подружжя: передати ОСОБА_3 у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; передати ОСОБА_1 у власність автомобілі: BMW 520І, 2000 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 та Mitsubishi Lancer, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 (грошові кошти, отримані від продажу автомобіля).

Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, в частині поділу майна зазначила про розподіл відповідно до позиції, викладеної у відповіді на відзив від 03.08.2023 року.

Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, в частині поділу майна не заперечувала щодо розподілу відповідно до позиції, викладеної у відповіді на відзив від 03.08.2023 року.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами такими, що підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 02 червня 2018 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 218, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 02.06.2018 року.

Сумісне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини припинені. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є втрата почуття любові, а також відсутність взаєморозуміння.

За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 65 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно зі ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Враховуючи, що шлюбні відносини між сторонами припинені, примирення між сторонами є неможливим, сторони наполягають на розірванні шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами один до одного, що призвело до фактичного розпаду сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовні вимоги про розірвання шлюбу відповідають дійсній волі сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши в цій частині позовні вимоги.

Щодо позовних вимог за первісним та зустрічним позовами про поділ спільного майна подружжя, суд зазначає наступне.

За час перебування у шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.06.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каракуловим Д.Л., зареєстровано в реєстрі за № 577, ОСОБА_3 було придбано житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області (Філія ГСЦ МВС) від 30.03.2023 року № 31/8-2342-645, згідно ЄДР, станом на 29.03.2023 р., на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 02.06.2018 року по теперішній час були зареєстровані транспортні засоби марки: BMW 520І, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 (зареєстрований по теперішній час); Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (09.12.2021 року був перереєстрований на нового власника на підставі договору купівлі-продажу).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

За змістом статті 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Суд, у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, приймає часткове визнання первісного та зустрічного позовів сторонами в частині поділу майна.

Враховуючи той факт, що спірні автомобілі є неподільною річчю, а представники сторін в судовому засіданні погодилися на такий розподіл спільного майна як визнання права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_1 на автомобіль BMW 520І, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 та на грошові кошти, отримані ним від продажу автомобіля Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , а тому при такому поділі майна інтереси сторін жодним чином не порушені.

Запропонований сторонами варіант поділу спільного майна подружжя відповідає вимогам ст. 7 СК України щодо регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

На підставі вищевикладеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, а також оцінивши докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності, врахувавши, зокрема також факт часткового визнання позовів, що не порушує прав та інтересів сторін, а також третіх осіб, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а за ОСОБА_1 визнання права власності на автомобіль BMW 520І, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 та на грошові кошти, отримані ним від продажу автомобіля Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що первісний позивач (відповідач за зустрічним позовом) при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3500,00 грн., що підтверджується квитанцією ID № 7699-0532-2352-7268 від 13.10.2022 р., а також судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією ID № 3337-0302-9786-8146 від 13.10.2022 р.

При цьому, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 4440,00 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 29 від 24.05.2023 р.

На підставі ст.141,142 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог, в сумі 2246,20 грн., та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог, в сумі 2200,00 грн.

Однак, відповідно до положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, беручи до уваги встановлені розміри понесених сторонами судових витрат та висновки суду про їх покладення у відповідних частинах на сторони, та враховуючи положення, зокрема, ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача (позивача за зустрічним позовом) на користь позивача (відповідача за зустрічним позовом) 46,20 грн. (2246,20 2220,00) у рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 65, 69, 70, 71, 74 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Первісний позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 02 червня 2018 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 218.

Прізвища сторін після реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС залишити без змін.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на автомобіль BMW 520І, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , та на грошові кошти, отримані ним від продажу автомобіля Mitsubishi Lancer, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

В іншій частині первісного та зустрічного позовів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) різницю понесених судових витрат у розмірі 46 гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М. Світлицька