ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/656/23 Номер провадження 22-ц/814/3856/23Головуючий у 1-й інстанції Мальцев С.О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О. А.

судді: Дорош А.І., Триголов В. М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справу за апеляційною скаргою адвоката Полупанової Ольги Олександрівни, представника ОСОБА_1 , на ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 02 червня 2023 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту рішення не зазначені) у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 02 червня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

В апеляційній скарзі адвокат Полупанова О.О., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно викладені обставини і доводи, наведені у заяві, та додатково пояснено, що оскільки позов про стягнення аліментів зупинено до закінчення війни, то виникла необхідність звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу для того, щоб скоріше вирішилось спірне питання.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи від дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заяви посилалася на невиконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо утримання сина.

Відмовляючи в задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебуває зупинена провадженням справа по спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки предметом судового розгляду є стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , різниця між справами лише у видах провадження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.160, ст.161 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суд першої інстанції, встановивши, що в провадженні Котелевського районного суду Полтавської області знаходиться справа № 535/3166/22 щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, дійшов правомірного висновку про відмову у видачі судового наказу.

Апеляційним судом перевірено та підтверджено наявність на веб-сторінці Судової Влади України за посиланням https://court.gov.ua/fair/ наявність на розгляді Котелевського районного суду Полтавської області цивільної справи № 535/3166/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу з огляду на встановлення судом першої інстанції підстав, якими видача судового наказу імперативно заборонена і альтернативної процесуальної поведінки суду на власний розсуд не передбачено.

При цьому апеляційний суд враховує, що заявник як законний представник неповнолітньої дитини, самостійно розпорядилась наданими їй законом правами та спочатку звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, а не за судовим наказом, реалізувавши право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які за результатами розгляду справи, разі доведення вимог, будуть нараховані їй із моменту подання позову.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу адвоката Полупанової Ольги Олександрівни, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Котелевського районного суду Полтавської області від 02 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов