Справа № 355/2202/21
Провадження № 2/355/78/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року

Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

секретаря судового засідання Спінулової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Баришівка Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3280 від 29.07.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 30 574 гривень 97 копійок.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що спірний виконавчий напис вчинено за відсутності доказів існування безспірної заборгованості позивача перед відповідачем Акціонерним товариством «Банк Форвард», нотаріус вчинив виконавчий напис не пересвідчившись в наявності документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, також виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку, передбаченого для вчинення такої нотаріальної дії, отже позивач вважає, що існує достатньо підстав для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

08 серпня 2022 відкрито провадження у справі, справ прийнято до провадження судді Червонописького В.С.

03.10.2022 від представник позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, про що в матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення про вручення поштової кореспонденції, та публікації оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору своїм правом на надання пояснень по суті спору не скористались.

Суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Судом встановлено, що 29.07.2021, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазановою О.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 3280, про стягнення в безспірному порядку з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 100636562 від 12.10.2012, на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» в розмірі 30 574 гривень 97 копійок, яка складається з:

- заборгованість за сумою кредиту становить 20 042,98 грн.;

- заборгованість за процентами становить 9 431,99 грн.;

- плата за пропуск мінімальних платежів становить 0,00 грн.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 19.02.2019 по 20.05.2019.

Як зазначає позивач, вона дізналась про існування виконавчого напису лише 25.09.2021 коли отримала поштою постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесеної в межах виконавчого провадження №66560005.

На адвокатський запит представника позивача приватним виконавцем Овсієнко А.В. надано копії матеріали виконавчого провадження №66560005.

Також, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазанова О.М. надала копії матеріалів, на підставі яких було вчинено оскаржуваний виконавчий напис.

Так матеріали справи містять копію заяви №100636562 від 12.10.2012 підписаної між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та ОСОБА_1 , відповідно до якого банк надав позивачу кредит у сумі 5 594 грн. 00 коп. (п. 2 Заяви).

Відповідно до п. 2 вказаної Заяви та графіку платежів строк кредиту становить 366 днів, з 12.10.2012 по 12.10.2013.

За оскаржуваним виконавчим написом стягнення заборгованості проводиться за період з 19.02.2019 по 20.05.2019.

Суд звертає увагу, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено 29.02.2021.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Згідно ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи ю документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, Велика Палата вважає, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.

Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17).

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

З моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено на підстави не нотаріально посвідченої Заяви № 100636562 від 12.10.2012 року.

Варто також зазначити, що згідно частиною 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Аналогічний строк щодо вчинення виконавчого напису встановлений у пп. 3.1, 3.3 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Зі змісту наведених норм вбачається, що трьохрічний строк в межах якого може бути вчинено виконавчий напис законодавець пов`язує з моментом виникнення права вимоги, при цьому обумовлює, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Таким чином, на підставі вищезазначеного можна зробити висновок, що виконавчий напис нотаріуса № 3280 від 29.07.2021 був вчинений з порушенням вимоги статті 88 ЗУ «Про нотаріат» в частині строку для такої нотаріальної дії, а саме строк пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором сплинув ще в 2016 році, а оскаржуваний виконавчий напис було вчинено 29.02.2021.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., а тому в силу положень статей 133,141 ЦПК України, підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статями 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алла Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 29.07.2021 року №3280, вчинений Сазоновою О.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу щодо стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Банк Форвард» боргу у розмірі 30 574,97 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» (, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Ухвалу про забезпечення позову від 17.12.2021, що винесена у даній справі, після набрання рішенням законної сили скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку частини 2 статті 354 ЦПК України.

Відповідно до статті 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.Червонописький