Справа № 442/8000/21 Головуючий у 1 інстанції Хомик А.П.
Провадження № 22-з/811/92/23 Доповідач в 2-й інстанції Ніткевич А. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

з участю предавника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львова заяву ОСОБА_2 про постановлення додаткової постанови у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про реальний поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

встановив:

У жовтні 2021 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про реальний поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Просила здійснити реальний поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташовані на АДРЕСА_1 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про реальний поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, встановлення порядку користування земельною ділянкою - відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_2 , на підтримку своїх позовних вимог, позивачка посилалася на висновок експертизи від 06.08.2021 №496/2021 та враховуючи неможливість поділу будинку у договірному порядку та неможливість спільного використання спірного домоволодіння, ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним варіантом поділу, який запропонований за наслідками будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Просила скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2022 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Львівського апеляційного суду від 2814 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2022 року скасовано.

Ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про реальний поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, встановлення порядку користування земельною ділянкою задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 9080 (дев`ять тисяч вісімдесят) гривень 00 копійок сплаченого судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

04.04.2023 на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про постановлення додаткового рішення про стягнення витрат на проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, просить про стягнення з відповідача 11 500,00 грн, як вартість експертизи, яка оплачена згідно квитанції від 24.03.2021 та підтверджується договором № 01/21 від 28.01.2021.

До заяви долучено копії договору, Акту виконаних робіт та квитанції (а.с. 192-195).

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 12 листопада 2020 року у справі № 359/9512/17 та від 19 грудня 2019 року у справі № 757/35897/18-ц.

Згідно із п.п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 3, 4 вказаної статті унормовано, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Зважаючи на те, що розгляд апеляційної скарги у даній справі проводився з повідомлення учасників справи, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проводиться також у відкритому судовому засіданні з повідомлення учасників справи, явка яких відповідно до ст.128 ЦПК України не є обов`язковою.

Перевіряючи підставність заяви про стягнення судових витрат, колегія суддів враховує таке.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

В свою чергу, порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.п.1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Зважаючи на те, що постановою апеляційного суду задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , вимоги про ухвалення додаткового рішення та стягнення на користь позивачки судових витрат за проведення експертизи, на перший погляд, є підставними.

В свою чергу, згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно із ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою, якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

В абзаці 2 1.8. Розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, також вказано, що підставою для проведення експертизи у цивільному, господарському та адміністративному судочинствах є ухвала суду про призначення експертизи або договір з експертом чи експертною установою, укладений на замовлення учасника справи.

Частиною 1 ст. 104 ЦПК України визначено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до п. 6 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» проведення експертних досліджень і обстежень державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок замовника.

У п. 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплата робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Законом не заборонено оплатити витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, іншою стороною у справі.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах. При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" встановлено граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції не постановляв ухвали про призначення судової експертизи у даній справі, не призначалася така судом і на стадії апеляційного пререгляду.

Натомість, звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 подала висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 496/2021 від 06.08.2021, дослідження у яких проводилися судовим експертом на підставі заяви позивачки та за її кошти.

В свою чергу, наведені вище роз`яснення та вимоги закону дають підстави для висновку, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення такої має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Разом з цим, як зазначалося та видно із висновку експерта, такий складений до подання ОСОБА_2 позовної заяви до суду у даній справі, а саме до 12.10.2021.

Окільки у межах спірних правовідносин замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою ОСОБА_2 до звернення до суду з позовом, колегія суддів приходить висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачці витрат на підготовку експертного висновку.

Такий висновок підтверджується і положеннями ч. 7 ст. 106 ЦПК України, які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, відтак, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження у поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта.

Схожі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року, справа №824/647/19-а.

Іншими словами, оскільки відносини між позивачкою та експертом виникли поза судовим процесом, судові витрати, які є наслідком таких, не можуть вважатися таким, що були пов`язані з розглядом відповідної справи, що свідчить відсутність підстав для постановлення додаткової до постанови та стягнення судових витрат на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, ст.ст. 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про прийняття додаткової постанови у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про реальний поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня підписання ухвали.

Повний текст ухвали складений 03 травня 2023 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк