Провадження № 2/554/4201/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.,

при секретарі Грай К.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 20.08.2021 року звернулася до Московського районного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказала, що 15.12.1962 року між нею та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб у виконавчому комітеті Нової селищної ради депутатів трудящих Московської області, а/з № 97. Разом із чоловіком вони переїхали на постійне місце проживання до України, м.Харкова. При отриманні паспорту громадянина України прізвище її чоловіка було переведено українською як « ОСОБА_5 », а її прізвище як « ОСОБА_5 ». Після смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина у вигляді частини квартири у АДРЕСА_2 . З метою оформлення спадкових прав вона звернулася до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. На підставі вказаної заяви була зареєстрована спадкова справа № 1175/2019 від 04.11.2019. Їй стало відомо, що її чоловік залишив заповіт на свою племінницю ОСОБА_3 , але вона має обов`язкову частку від спадщини. Також вказала, що заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 15.07.2014 року шлюб між нею та ОСОБА_4 розірвано. Вона звернулася до Московського районного суду м.Харкова із заявою про скасування заочного рішення, оскільки з чоловіком прожили разом 52 роки та розмови про розірвання шлюбу не вели. Ухвалою суду від 30.03.2020 рішення було скасовано, а провадження по справі закрито, у зв`язку із смертю ОСОБА_4 . Крім того, заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17.08.2018 були визначені долі у квартирі АДРЕСА_3 , а саме по частині квартири за нею, ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 . Вона представила вказані рішення до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на обов`язкову частку у спадщині їй відмовлено. Відмову обгрунтовано тим, що спадкоємцем не подано документа на нерухоме майно, що підтверджує належність майна спадкодавцю на праві власності, а також не співпадають прізвища померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , тому не можна вважати, що свідоцтво про шлюб належить ОСОБА_2 та що саме вона зазначена у свідоцтві. Вказує, що розбіжності у прізвищах пов`язані із неоднаковим перекладом прізвища з російської мови, тому помилок у свідоцтві про шлюб немає. Крім того, цей факт встановлювався у рішенні Московського районного суду м.Харкова від 17.08.2018, яким поділено їхнє майно як подружжя. Також зазначила, що всі правовстановлюючі документи її чоловіка забрала з квартири ОСОБА_3 , коли після смерті ОСОБА_4 забрала його тіло для поховання в Білорусі. Таким чином, вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про спадщину, тому вимушена звернутися до суду з позовом.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 18.11.2021 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідача ОСОБА_6 до суду надійшов відзив на позов, в якому вказано, що ОСОБА_4 за життя склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яковлевою К.Б. за № 1089, за яким усе своє майно заповідав племінниці ОСОБА_3 вважає, що у позивача відсутнє право на спадкування обов`язкової частки. Позивач є колишньою дружиною спадкодавця. На момент смерті спадкодавця заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 15 липня 2014 року про розірвання шлюбу було дійсне та ніким не оспорено. В мотивувальній частині рішення Московського районного суду м.Харкова від 17 серпня 2018 року, яким було поділено майно між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , встановлено, що шлюб між сторонами розірвано. Позивач звернулася із заявою про перегляд заочного рішення Московського районного суду м.Харкова від 15 липня 2014 року через декілька місяців після смерті спадкодавця та не повідомила суд про смерть останнього до вирішення питання про задоволення заяви про перегляд заочного рішення. Про задоволення заяви про перегляд заочного рішення позивач дізналася після отримання позову про визнання права власності. Питання про скасування заочного рішення вирішувалося майже через 6 років після його ухвалення та через декілька місяців після смерті ОСОБА_4 . При цьому заявник знала про смерть ОСОБА_4 та розуміла, що по суті справа розглядатися не буде. Таким чином, ОСОБА_2 ввела в оману суд, не залучила спадкоємця за заповітом до участі у справі, чим зменшила частка у спадковому майні. Спір між сторонами виник з приводу особистих немайнових і відновлення реєстрації шлюбу без наміру відносити сімейні відносини. Вважає, що до вирішення судом апеляційної інстанції та вирішення по суті справи № 643/6253/14-ц про розірвання шлюбу, дана справа не може бути розглянута. Прохав зупинити провадження та відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 14.02.2022 року витребувано з П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 1175/2019, заведеної після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 28 лютого 2023 року цивільну справу прийнято до провадження, на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», яким змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави, повторно направлено на виконання ухвалу про витребування доказів.

Ухвалами Октябрського районного суду м.Полтави від 26 квітня 2023 року та 19 червня 2023 року витребувано докази у справі.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 19 липня 2023 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_6 про зупинення провадження у справі до вирішення по суті справи № 643/6253/14-ц відмовлено.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 19 липня 2023 року закрито підготовче провадження по справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково вказав, що рішення Московського районного суду м.Харкова від 18 серпня 1982 року про розірвання шлюблу між сторонами не зареєстровано у органах РАЦС, а тому згідно діючого на той час законодавства, шлюб не вважається розірваним.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився повторно, прохав відкласти судове засідання у зв`язку із зайнятістю у судовому засіданні, як представника клієнта у рамках кримінального провадження у м.Кропивницький. Вказав, що дата судового засідання з ним не погоджувалася. Також зазначив, що ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у справі № 643/6253/14-ц призначено розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 жовтня 2022 року та ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. У випадку задоволення касаційної скарги, фактично буде дійсним рішення суду про розірвання шлюбу та позивач не матиме права на отримання обов`язкової частки у спадщині. Вважає, що результат розгляду справи Верховним Судом призведе до захисту прав відповідача.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справи за відсутності сторони відповідача у разі повторної його неявки у судове засідання, незалежно від причини неявки. При цьому суд зауважує, що представник відповідача ОСОБА_6 не надав доказів поважності причини неявки у судове засідання. Розгляд справи у Верховному Суді не є підставою для відкладення судового засідання. Крім того, судове засідання 04.10.2023 року було відкладено за його заявою, у зв`язку із тим, що він в день розгляду справи перебував у потязі, який прямував до м.Харкова для участі у судовому засіданні.

Таким чином, підстав для відкладення судового засідання судом не встановлено.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 15 грудня 1962 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб у Виконавчому комітеті Нової селищної ради депутатів трудящих Московської області, актовий запис № 97, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_1 від 30 жовтня 2013 року (свідоцтво видане на російській мові) (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що слідує із Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26 жовтня 2019 року, а/з 15456, виданого Харківським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.134).

Позивач ОСОБА_2 02 листопада 2019 року звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Коляди Ю.С. із заявою про прийняття спадщини, в якій вказала, що спадкоємцем за законом, як дружина померлого ОСОБА_4 (а.с.15).

Спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведена 04.11.2019 року за № НОМЕР_3 у П`ятій Харківській міській державній нотаріальні конторі (колишня Одинадцята Харківська ДНК) (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 22 лютого 2007 року, виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, реєстраційний № 5-07-280870, та рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17.08.2018 року, яким визначено долі у вказаній квартирі за кожним співвласником, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по з припиненням права спільної сумісної власності (а.с.142, 18).

У видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 . Постановою державного нотаріуса П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 08.04.2019 року відмовлено, оскільки ані ОСОБА_2 , ані її представником ОСОБА_8 не подано документів на нерухоме майно, що стверджують належність майна спадкодавцю на праві власності. Також зазначено, що у матеріалах спадкової справи зберігається копія паспорту ОСОБА_2 , в той час як згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 30.10.2013 року серії НОМЕР_4 15.12.1962 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (прізвище дружини ОСОБА_5 ). Крім того, згідно Інформаційної довідки від 04.11.2019 року, станом на 26.10.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.162).

Також судом встановлено, що 11 грудня 2017 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яковлєвою К.Б., згідно якого заповів все своє майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.136).

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від 17 грудня 2019 року (а.с.133).

Даних про інших спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , матеріали спадкової справи № 1175/2019 не містять.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою статті 1241 ЦК України визначено коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Це малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або є інвалідами І, ІІ чи ІІІ групи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 непрацездатною вдовою, як особа, яка досягла пенсійного віку згідно ст. 26 Закону України «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування», а тому має право на обов`язкову частку у спадщині на підставі положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що шлюб між спадкодавцем ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_2 розірваний рішенням Московського районного суду м.Харкова від 18 серпня 1982 року (справа № 2-2558/1982) (а.с.113). Також посилається на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 15.07.2014 року (справа № 643/6253/14-ц), яким розірваний шлюб між ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_2 (а.с.157).

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 38 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР (в редакції чинній на момент розірвання вищевказаного шлюбу), за життя подружжя шлюб може бути розірваний шляхом розлучення за заявою одного з подружжя або їх обох.

Статтею 39 наведеного Кодексу у вказаній редакції визначено, що розірвання шлюбу провадиться в судовому порядку, а у випадках, передбачених статтями 41 і 42 цього Кодексу, - органами реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до ст. 44 КпШтС Української РСР, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Таким чином, КпШтС Української РСР пов`язував припинення шлюбу не з набранням рішення суду про розірвання шлюбу законної сили, а із зверненням до органу записів актів громадянського стану про реєстрацію шлюбу і одержання свідоцтва про розірвання шлюбу.

З огляду на наведене, шлюб укладений 15 грудня 1962 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не є розірваним.

Також суд зауважує, що заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 15.07.2014 року про розірвання шлюбу ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 30 березня 2020 року скасовано та справу призначено до розгляду (а.с.158).

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2020 року закрито провадження по справі, на підставі п.7 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку зі смертю позивача (а.с.198 зворот).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 17 жовтня 2022 року апеляційну скаргу адвоката Задерей О.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 , в частині оскарження ухвали Московського районного суду м.Харкова від 30 березня 2020 року, якою скасовано заочне рішення, - повернуто апелянту (а.с.199).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2020 року про закриття провадження по справі залишено без змін (а.с.200-201).

Ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 жовтня 2022 року (а.с.202).

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2023 року відкрито касаційне провадження за кас Ухвалою Верховного Суду касаційною скаргою на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року (а.с.202 зворот).

Таким чином, факт розірвання шлюбу не встановлений судом. Доводи представника відповідача, що Верховним Судом відкрито касаційні провадження на ухвали судів, які набрали законної сили, а саме про скасування заочного рішення, закриття провадження по справі та залишення останньої ухвали без змін, не спростовують висновків суду щодо тієї обставини, що ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_4 була його дружиною, а отже має право на спадкування обов`язкової частки як непрацездатна вдова.

Враховуючи, що у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, розбіжностей у прізвищах ОСОБА_2 у свідоцтві про шлюб та паспорті, Інформаційній довідці про місце реєстрації, суд приходить до висновку про можливість визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_2 у судовому порядку.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_3 прийняла спадщину після ОСОБА_4 за заповітом, тому має право на спадщину частки його майна, тобто частка кв. АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем іншої частки майна ОСОБА_4 , тобто частки кв. АДРЕСА_1 , а тому позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому суд зазначає, що розбіжності у прізвищі ОСОБА_2 виникли у зв`язку із довільним перекладом свідоцтва про шлюб із ОСОБА_2 із російської на українську мову, що підтверджується рішенням Московського районного суду м.Харкова від 17.08.2018 року (справа № 643/1299/18), у якому встановлений факт перебування у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та виділені їхні долі у спільному майні. Також із копії паспорта ОСОБА_2 вбачається, що він уклав шлюбі із ОСОБА_9 , це ж прізвище вказано і у свідоцтві про шлюб (а.с.11-12). Також суд зазначає, що ця обставина не оспорюється відповідачем, а тому не потребує доказування відповідно ч.1 ст. 82 ЦПК України.

Питання про судовий збір суд вирішує відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України та стягує із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141,229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1 011 грн. 86 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Третя особа - П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, місце знаходження: 61146 м.Харків, вул.Валентинівська, 27-Г, .

Повне рішення складено 23 жовтня 2023 року.

Суддя Л.І. Савченко