Провадження № 2/359/952/2023
Справа № 359/396/23
25 вересня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В..
при секретарі - Івковій Д.Л.,
за участі позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди житлового приміщення недійсним, -
12.01.2023 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 про визнання договору оренди (майнового найму) від 03 травня 2022 року житлового приміщення будинку АДРЕСА_1 недійсним (а.с.1-5).
Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 03 травня 2022 року позивач та відповідач ОСОБА_2 уклали договір оренди (майнового найму), предметом якого була тимчасова здача в найм (оренду) на відплатній основі, що належить наймодавцеві житлового приміщення у вигляді ізольованого будинку з прилеглою територією стальною площею 60 кв.м., житловою площею 32 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що згідно з пунктом 1.2. Договору право власності (розпорядження) Наймодавця на вказаний Об`єкт нерухомості підтверджується свідоцтвом про право на спадщину.
29 травня 2022 року він отримав письмове попередження від правління СТ СМ Вишеньки», щодо примусового відключення від постачання електроенергії у зв`язку з несплатою ОСОБА_4 членських внесків за перший та другий квартали 2022 року, а також через заборгованість за користування електроенергією в розмірі близько 4000 гривень.
Позивач вказує, що з метою недопущення відключення від електроенергії, він прибув до правління СТ СМ Вишеньки» і за домовленістю з головою правління сплатив замість ОСОБА_4 всі борги, а також отримав від голови СТ СМ «Вишеньки» копію витягу про реєстрації права власності на нерухоме майно, згідно з яким переданого в оренду садового будинку є ОСОБА_4 .
З метою перевірки отриманих відомостей, позивач звернувся до ЦНАПу Деснянського району м. Києва, та отримав відомості, що станом на 19 вересня 2022 року єдиним власником об`єкту є ОСОБА_4 .
З урахуванням викладеного, а також, посилаючись на вимоги чинного цивільного законодавства, яке регулює вчинення правочинів, визнання їх недійсними, укладення договору оренди (найму), зазначає, що волевиявлення ОСОБА_4 , яка є єдиним власником будинку та не підписувала Договір від 03 травня 2022 року, не було, істотних умов цього договору не погоджувала.
Позивач вважає, що ці обставини свідчать про недійсність укладеного між ним та відповідачем договору.
Ухвалою судді від 01 лютого 2023 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.29).
Ухвалою суду від 31.05.2023 року було витребувано докази:
- від Бориспільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) інформацію з Державного реєстру актів цивільного стану чи реєструвалась смерть ОСОБА_4 (відома суду адреса місцезнаходження нерухомого майна та можливого місця проживання власника: АДРЕСА_3 недійсним ) у період з 20.11.2009 по 03.05.2022;
- з Другої Бориспільської державної нотаріальної контори відомості зі Спадкового реєстру про те, чи відкривалася спадкова справа після ОСОБА_4 (відома суду адреса місцезнаходження нерухомого майна та можливого місця проживання власника: адресою: АДРЕСА_3 ) у період з 20.11.2009 по 03.05.2022, та осіб, які прийняли спадщину.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов, просив його задовольнити. Він обрав такий спосіб захисту, оскільки вважає, що був ведений в оману, що відповідач є власником будинку. Вважає, що відповідач перевищив своє повноваження, оскільки , як йому тепер відомо, є інший спадкоємець. Він проживав судовому будинку з початку травня до 29 серпня 2022 року та поніс додаткові витрати, оскільки був вимушений з метою запобігання відключення електроенергії в орендованому будинку, сплатив заборгованість, яка рахувалася в садовому товаристві, а також витрати на прочистку каналізації. Вимоги щодо стягнення переданих за договором коштів, а також заподіяних йому збитків на даний час він не заявляє.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся в порядку, визначеному ст.128 ЦПК України, та вважається таким, що повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив, заяв та відзиву не направив.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У судовому засіданні встановлено, що 03 травня 2022 року між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_3 був укладений у простій письмовій формі Договір найму (оренди) нерухомого майна (а.с. 9-10).
Відповідно до п.1.1 ст.1 Договору предметом цього Договору є тимчасова здача в найм (оренду) на відплатній основі що належить наймодавцеві жилого приміщення у виді ізольованого будинку з прилеглою територією, загальною площею 60 кв.м., житловою площею 32 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
За змістом п.1.2 ст.1 Договору зазначено, що право власності (розпорядження) Наймодавця на вказаний Об`єкт нерухомості підтверджується свідоцтвом про спадщину.
Встановлено, що садовий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору міни (1033) від 15.102009, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченко В.В., належав на праві приватної власності ОСОБА_4 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24519811 від 20.11.2009 (а.с.15), Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.09.2022, номер інформаційної довідки 310197054 (а.с.18).
Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру спадкової (справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), номер інформаційної довідки 72434177 від 11.05.2023 після смерті ОСОБА_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була відкрита спадкова справа (номер у нотаріуса №348/2015) у Десятій Київській державній нотаріальній конторі (а.с.58).
З відповіді Десятої Київської державної нотаріальної контори вих.№2366/01-16 від 02 вересня 2023 року спадкоємцями після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 є її сини ОСОБА_7 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , та ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.84).
Також повідомлено, що Свідоцтво про право на спадщину на належне спадкодавцю нерухоме майно (садовий будинок), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , не видавалося.
Даючи оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у ст.203 ЦК України, зокрема ч.ч.1-5 цієї статті передбачено наступне.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За змістом ч.ч.1-3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Суд також звертає увагу, що вимогу щодо визнання недійсним договору найму(оренди) з підстав недодержання сторонами вимог закону при його укладенні позивач не заявляє, у тому числі щодо вчинення правочину під впливом помилки чи внаслідок обману.
Так, в силу вимог ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.
За змістом я.2 цієї статті, уразі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.
Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.
Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.
Так, відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
За змістом ч.1, ч.2 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.
Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.
За загальним правилом, визначеним ч.1, ч.2 ст. 769 ЦК України передання речі у найм не припиняє та не змінює прав на неї третіх осіб, зокрема права застави.
При укладенні договору найму наймодавець зобов`язаний повідомити наймача про всі права третіх осіб на річ, що передається у найм. Якщо наймодавець не повідомив наймача про всі права третіх осіб на річ, що передається у найм, наймач має право вимагати зменшення розміру плати за найм речі або розірвання договору та відшкодування збитків.
Крім того, відповідно до ч. 1, ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Відповідно до ч.1 ст.811 ЦК України д оговір найму житла укладається у письмовій формі.
За змістом ч.1, ч.2 ст. 812 предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина.
Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому.
Крім того, суд звертає увагу, що в силу вимог ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За змістом ч.ч. 1-3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
В цьому зв`язку , суд звертає увагу, що як підставу для визнання договору недійсним позивач вказував на відсутність волевиявлення власника нерухомого майна, що було передано в оренду, а саме ОСОБА_4 , та укладення договору неуповноваженою власником особою ОСОБА_2 ..
Проте, з досліджених доказів встановлено, що відповідач ОСОБА_2 набув право на спадщину в рівних частках з іншим спадкоємцем померлої спадкодавиці ОСОБА_4 , а отже і на садовий будинок, що був предметом укладеного сторонами договору найму (оренди) нерухомого майна від 03 травня 2022 року.
Та обставина, що на момент укладення договору відповідач не оформив свої права на спадщину, не отримав свідоцтва про право на спадщину, не позбавляло його права на садовий будинок, яке він набув з моменту відкриття спадщини, задовго до укладення оспорюваного договору.
Як визнано позивачем, при укладенні договору найму(оренди) нерухомого майна, він не перевіряв наявність у відповідача документів, які підтверджують, що ОСОБА_2 є власником цього майна, у тому числі не вимагав надати йому свідоцтво про право на спадщину, зазначене в договорі.
Разом із з цим, встановлені в судовому засіданні фактичні обставини, спростовують твердження позивача щодо відсутності у відповідача повноважень на укладення оспорюваного договору.
Крім того, позивач не вказує , яким чином та обставина, що ОСОБА_2 не оформив свої права на спадщину вплинуло на права та обов`язки позивача, а також не обґрунтовує належність обраного способу захисту визнання недійсним вже фактично виконаного договору, оскільки вимоги щодо відшкодування завданих збитків, зокрема, додатково понесених витрат, позивач не заявляє.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості та безпідставності позову про визнання договору найму(оренди) нерухомого майна недійсним та необхідності відмови у його задоволенні.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, ці витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 128,141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-284 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору найму (оренди) нерухомого майна від 03 травня 2022 року - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня виготовлення повного тексту судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлений 06.10.2023.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів