Справа № 694/1346/20 Провадження №4-с/694/4/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

07.11.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сакун Д.І.,

секретаря судового засідання Литвин Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 (с.Гудзівка, Звенигородського району, Черкаської області, 20225, РНОКПП НОМЕР_1 , тел.. НОМЕР_2 ) представник заявника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , тел.. НОМЕР_3 , адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на дії головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Трембовецького Максима Михайловича ( 20202, пров. В.Погорілого 1, м.Звенигородка, Черкаської області, ) заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлія Володимирівна( 18001, вул. Байди Вишнивецького, 47, оф.310/1, м.Черкаси, Черкаської області, тел.. НОМЕР_4 , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» ( 20603, Черкаська область, Звенигородський район, м.Шпола, вул.Таранця, 20, , тел.. НОМЕР_9), -

встановив:

06.09.2023 року через систему «Електронний суд» представник скаржника ОСОБА_1 , адвокат Манзюк Тарас Юрійович звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця в якій просить зобов`язати Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти постанову про завершення виконавчого провадження № НОМЕР_10; зобов`язати Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути ОСОБА_1 надлишково (надмірно) стягнуті кошти у сумі 1592,54 грн.;

Скарга мотивована тим, що з ОСОБА_1 відбулося подвійне стягнення з виконавчого збору ДВС та винагороди приватного виконавця, що, по своєму змісту, є однаковим платежем. Так рішенням Звенигородського районного суду по справі № 694/1346/20 від 04.05.2022 з ОСОБА_1 стягнуто 368499,92 грн. заборгованості.Спочатку, стягувач (кредитор) отримав виконавчий лист по справі № 694/1346/20 та звернув його до примусового стягнення через Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіональної управління Міністерства юстиції (м. Київ). Проте, у зв`язку з бездіяльністю органу державної виконавчої служби, стягувач забрав виконавчий лист та звернув його до примусового виконання до приватного виконавця. Після повернення виконавчого листа, державний виконавець зобов`язаний вивести в окреме провадження стягнення виконавчого збору, що і було ним зроблено.При цьому 30.03.2023 р. приватним виконавцем Черкаської області Матвійчук Юлією Володимирівною відкрито виконавче провадження № НОМЕР_11, підставою для відкриття виконавчого провадження також є виконавчий лист по справі № 694/1346/20. Державний виконавець не завершив виконавче провадження № НОМЕР_10 та продовжує виносити постанови про арешт рахунків/майна ОСОБА_1 , протиправно продовжує стягувати кошти.16 серпня 2023 року ОСОБА_1 отримала довідку від роботодавця про те, державний виконавець стягує з її рахунку кошти у рамках ВП № НОМЕР_10. Виходячи з логічного аналізу виконавчого збору - це плата за роботу державної виконавчої службі: примусового стягнення заборгованості. У нашому ж випадку, ДВС не здійснила жодних д щодо стягнення заборгованості, проте, продовжує примусово стягувати виконавчий збір.

Приватний виконавець Матвійчук Ю. В. також стягує кошти з ОСОБА_1 в рахунок винагороди приватного виконавця. При цьому, стягувач (кредитор прийняв рішення використовувати послуги саме приватної виконавиці, а не ДВС. Вважає, що виконавчий збір може бути стягнуто лише у 10% розмірі від вже стягнутої на користь кредитора суми, виконавче провадження № НОМЕР_10 має бути завершене, при цьому суд має зобов`язати державну виконавчу службу повернути надлишково (надмірно) стягнуті кошти ОСОБА_1 . Порушення прав ОСОБА_1 у рамках виконавчого провадження НОМЕР_10 має триваючий характер (здійснюється стягнення у розмірі 20% від доходу) оскільки момент вчинення стягнення не обмежується лише першим днем відкриття виконавчого провадження, як наслідок, скарга на протиправну поведінку органу ДВС може бути подана до суду у будь-який час, протягом якого здійснюється протиправне стягнення.

13.10.2023 року через канцелярію суду від головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Трембовецького Максима Михайловича надано заперечення на заяву в якій державний виконавець просить відмовити в задоволенні скарги та заперечує проти завершення виконавчого провадження НОМЕР_12 та у поверненні боржнику стягнутих коштів у сумі 1592,54 грн. Мотивуючи це тим, що на виконанні у Звенигородському відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження № НОМЕР_13 з примусового виконання виконавчого листа № 694/1346/20 виданого 13.06.2022 року Звенигородським районним судом Черкаської області про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» з ОСОБА_1 371 263 грн. 67 коп.

04.07.2022 року керуючись ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження копії якої направлено сторонам для ознайомлення та до виконання.

17.02.2023 року на адресу відділу надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа стягувачу.

24.02.2023 року державним виконавцем відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ стягувачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3,4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

24.02.2023 року оскільки виконавчий збір не стягнуто, державним виконавцем постанову про стягнення виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження.

Законні підстави для завершення виконавчого провадження та повернення стягнутих коштів у сумі 1592,54 грн. відсутні у державного виконавця.

13.10.2023 року на електронну адресу суду від приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Ю.В. надійшли пояснення на скаргу ОСОБА_1 з яких вбачається, що на виконанні у неї перебуває виконавче провадження № НОМЕР_11, яке виконується на підставі виконавчого листа ? 694/1346/20 від 04.05.2022 року виданого Звенигородським районним судом Черкаської області про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ВІВА КАПІТАЛ» - , заборгованість за договором позики 130-З/ФО, від 10,12.2019 в сумі 368499,92 грн.Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ВІВА КАПІТАЛ» - , 5527,50 гри. судового збору, а саме по 2763,75грн, з кожного. Виконавче провадження НОМЕР_11 відкрито постановою від 30.03.2023 р, на підставі заяви представника стягувана ОСОБА_4 із залишком заборгованості за виконавчим документом що складала 356625.19 грн. Постановою від 30.03.2023 про стягнення з боржника основної винагороди, вирішено стягнути з ОСОБА_1 основну винагороду приватного виконавця в сумі 35662,52 гри.

Так, згідно із ч. 1 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконаний судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до ч. 3ст.31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1. фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.Пунктом 12 Порядку №643 визначено, що розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що піддягає передачі за виконавчим документом. Згідно і ч. 7 ст. 31 вказаного Закону приватний виконавець виносить одночасноз постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягненні основної винагороди» приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).Таким чином, основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми. Право на стягнення суми основної винагороди, визначеної у постанові про стягнення основної винагороди, залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця

В рамках виконавчого провадження примусово а боржниці ОСОБА_1 , були стягнути кошти та перераховані наступним чином:

15277,65 гри. перераховано, як борг на користь ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» згідно платіжної інструкції № 6004 від 11.04.2023;

1527.76 гри. перерахована основна винагорода на користь приватного виконавця Матвійчук ІО.В. згідно платіжної інструкції №»6002 від 11.04.2023;

217496.98 грн. перераховано, як борг на користь ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» згідно платіжної інструкції № 6852 від 27.06.2023;

21749,70 грн. перерахована основна винагорода на користь приватного виконавця Матвійчук ІО.В. згідно платіжної інструкції № 6851 від 27.06.2023:

1259.08 гри., перераховано, як борг на користь ТОВ ФК «ВІВА КАПІТАЛ» згідно платіжної інструкції № 9029 від 27.09.2023;

125,91 гри. перерахована основна винагорода на користь приватного виконавця Матвійчук ІО.В, згідно платіжної інструкції №і 0028 від 27.09.2023 (копії платіжних інструкцій додаються.)

Скаржник та його представник в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подав заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник Звенигородського відділу ДВС у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлія Володимирівна та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» в судове засідання не з`явились. Надали суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши матеріали скарги та цивільної справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області по справі № 694/1346/20 від 04.05.2022 було стягнути солідарно з ОСОБА_3 (код НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 16.01.1997 року, адреса: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_7 , електронна адреса невідома), ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_8 , виданий Звенигородським РВУМВС України в Черкаській області 07.03.2000 року, адреса: с. Гудзівка, Звенигородський район, Черкаська область, тел. та адреса електронної пошти невідомі)на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ВІВА КАПІТАЛ» - , (20603, м. Шпола, Черкаської області, вул. Таранця, буд.20, інші відомості про особу суду невідомі), заборгованість за договором позики №130-З/ФО, від 10.12.2019 в сумі_368499,92 грн. Також було стягнути з ОСОБА_3 (код НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 16.01.1997 року, адреса: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_7 , електронна адреса невідома), ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_8 , виданий Звенигородським РВУМВС України в Черкаській області 07.03.2000 року, адреса: с. Гудзівка, Звенигородський район, Черкаська область, тел. та адреса електронної пошти невідомі) на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ВІВА КАПІТАЛ» - , (20603, м. Шпола, Черкаської області, вул. Таранця, буд.20, інші відомості про особу суду невідомі), 5527,50 грн. судового збору, а саме по 2763,75грн. з кожного.

Постановою головного державного виконавця Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Трембовецького М.М. від 24.02.2023 року відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ стягувану.

Постановою головного державного виконавця Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Трембовецького М.М. про стягнення виконавчого збору від 24.02.2023 року було стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 37126,37 грн.

Фактично скаржник оскаржує у поданій скарзі дії державного виконавця пов`язані із виконанням постанови про стягнення виконавчого збору в сумі 1592,54 грн.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 2 червня 2016 року N 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України « Про виконавче провадження» ( далі Закон N 1404-VIII ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону N 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржується.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом N 1404-VIII, згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Існують сталі правові висновки Верховного Суду з даного питання. Суди в даному випадку приходять до єдиного висновку про неможливість розгляду вимог щодо оскарження постанови державного виконавця чи приватного виконавця про стягнення виконавчого збору а також визначення і стягнення судових витрат у порядку цивільного судочинства, оскільки їх розгляд віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Такі правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 р. у справі № 370/1034/15-ц. Аналогічний висновок вже висловлювався Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року (справа № 127/9870/16-ц) та від 30 січня 2019 року (справа № 161/8267/17).

Розглядаючи подібні правовідносини Верховний Суд визначив наступне

«За змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону N 1404-VIII постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною 2 ст. 74 Закону N 1404-VІІІ передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні». ( постанова ВП ВС від 6 червня 2018 року (справа № 127/9870/16-ц ).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що заявлені у скарзі вимоги стосовно зобов`язання Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти постанову про завершення виконавчого провадження № НОМЕР_10; зобов`язання Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повернути ОСОБА_1 надлишково (надмірно) стягнуті кошти у сумі 1592,54 грн.не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки здійснені у межах виконавчого провадження по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи ( ч.1 ст. 256 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 255, 353,354, 447 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 (с.Гудзівка, Звенигородського району, Черкаської області, 20225, РНОКПП НОМЕР_1 , тел.. НОМЕР_2 ) представник заявника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , тел.. НОМЕР_3 , адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на дії головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Трембовецького Максима Михайловича ( 20202, пров. В.Погорілого 1, м.Звенигородка, Черкаської області, ) заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлія Володимирівна( 18001, вул. Байди Вишнивецького, 47, оф.310/1, м.Черкаси, Черкаської області, тел.. НОМЕР_4 , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» ( 20603, Черкаська область, Звенигородський район, м.Шпола, вул.Таранця, 20, , тел.. НОМЕР_9) на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити скаржнику, що розгляд справи про спір, який виник між ним та Звенигородським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), належить до компетенції суду адміністративної юрисдикції.

Ухвалу може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали суду складено 07.11.2023.

Суддя Д.І. Сакун