Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/317/23
Провадження № 2/935/265/23
РІШЕННЯ

Іменем України

02 травня 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Янчук В.В.,

за участю секретаря - Кумечко С.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до відповідачів Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, у якому просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку кошти з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України зі спеціального рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду на його користь моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 серпня 2021 року інспектором роти №2 взводу №16 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Ніцевичем Ю.В. було винесено постанову серії ДП18 №482104 про накладення адміністративного стягнення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122, ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2021 року у справі №935/2393/21 було задоволено його позов та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №482104 від 12.08.2021, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч.1 ст.122, ч.1 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Оскільки у подальшому позивача не було притягнуто до адміністративної відповідальності вважає, що справа стосовно нього за ч. 1 ст. 126, ч.1 ст.122, ч.1 ст.121 КУпАП закрита.

Позивач також, зазначає, що 25 серпня 2021 року інспектором 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Пархомчуком М.А. було винесено постанову серії ЕАО №4683244 про накладення адміністративного стягнення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2021 року у справі №935/2488/21 було задоволено його позов та скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4683244 від 25.08.2021, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 10.11.2021 залишено без змін. Оскільки у подальшому позивача не було притягнуто до адміністративної відповідальності вважає, що справа стосовно нього за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрита.

Позивач стверджує, що у результаті незаконного та безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності та незаконного накладення штрафу, він поніс серйозні моральні страждання, втрату професійного зростання, що спричинило формування почуття загублених та нереалізованих можливостей, соціального відставання, втраченого життєвого часу. Значної шкоди здоров`ю зазнали як позивач так і його рідні. Вважає, що такими незаконними та протиправними діями Управління патрульної поліції в Житомирській області йому завдано моральну шкоду, а тому, посилаючись на норми ст. ст. 23, 1174, 1176 ЦК України, просить задовольнити позов.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 01.02.2023 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами у якій роз`яснено відповідачам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач -Департамент патрульної поліції до суду направили відзив, відповідно до якого просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказали, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 10.11.2021 р. у справі № 935/2393/21 постанову серії ДП18 № 82104 від 12.08.2021 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126, ч. 1 ст. 122, ч.1 ст.121 КУпАП скасовано, а справу про адміністративне правопорушення направлено на новий розгляд до компетентного органу ( посадової особи). В іншій частині позовних вимог відмовлено. Відповідно до рішення суду, інспектором під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було порушено вимоги ст. 283 КУпАП, а саме не було встановлено правильне прізвище позивача. Даним рішенням суду дії поліцейського не визнавались незаконними та протиправними. Оскільки постанова інспектора була винесена 12.08.2021, а рішення суду 10.11.2021, з врахуванням вимог ст. 38 КУпАП відсутня можливість проведення нового розгляду справи. Зразок постанови про закриття провадження у зв`язку з закінченням строків визначених ч. 1 ст. 38 КУпАП Інструкцією не передбачений. Аналогічна ситуація і у справі № 935/2488/21 щодо скасування постанови серії ЕОА№ 4683244. Моральна шкода в сумі 50000 грн., не підтверджена позивачем жодним доказом, а також і не надано розрахунків та аргументованих висновків щодо визначення розміру моральної шкоди.

Відповідач - Державна казначейська служба України, копію ухвали про відкриття провадження з доданими додатками отримали, про що міститься підтвердження в матеріалах справи, своїм правом щодо подачі відзиву на позов не скористались, інших заяв та клопотань не надходило.

Представник позивача - адвокат Налапко М.М. на адресу суду направив відповідь на відзив відповідача Департаменту патрульної поліції, в якому вказав, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконними.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду 02.05.2023 р. клопотання представника позивача щодо розгляду справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення.

Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне.

Як встановлено судом, і ці обставини сторонами не заперечуються та визнаються, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2021 року у справі №935/2488/21 ухвалено рішення про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4683244 від 25.08.2021, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Справу про адміністративне правопорушення направлено на новий розгляд до компетентного органу ( посадової особи) (а.с.19-20).

Також рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2021 року, що залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі №935/2393/21 ухвалено рішення про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №482104 від 12.08.2021, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Справу про адміністративне правопорушення направлено на новий розгляд до компетентного органу ( посадової особи) ( а.с.21-24).

Як вбачається з повідомлення Управління ПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції № К-91/41/28/01-2022 від 14.02.2022 повторний перерозгляд вищевказаних справ не проводився ( а.с.17)

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Звернувшись з цим позовом до суду, позивач зазначав, що відповідач протиправно склав постанови за ч.1, ст.126, ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 121 КУпАП ( постанова серії ДП18 № 482104) та за ч.1 ст. 126 КУпАП ( постанова серії ЕОА № 4683244), розглянувши незаконно справи на місці зупинки автомобіля, а не місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи, позбавили можливості ОСОБА_1 скористатись у повному обсязі своїми правами, що передбачені ст. 268 КУпА, порушили вимоги щодо процедури розгляду справ, без належних та допустимих доказів визнали його винним у вчиненні вищевказаних адмінправопорушень, чим завдали йому серйозних моральних страждань, втрату професійного зростання, що спричинило формування почуття загублених та нереалізованих можливостей, втраченого життєвого часу.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд, вважає, що скасування рішеннями суду постанов, винесених щодо вчинення адміністративних правопорушень, передбачених за ч.1, ст.126, ч.1 ст.122, ч. 1 ст. 121 КУпАП ( постанова серії ДП18 № 482104) та за ч.1 ст. 126 КУпАП ( постанова серії ЕОА № 4683244), які направлені на новий розгляд до компетентного органу ( посадової особи) і повторний їх перерозгляд не проводився, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки даними рішеннями не встановлюється безумовна доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності заподіяння моральної шкоди.

Таким чином суд дійшов висновку, що позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, позивачем не надано суду жодного доказу спричинення йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між порушенням та заявленою моральною шкодою в розмірі 50000 грн., як і не обґрунтовано сам розмір моральної шкоди.

За вказаних обставин клопотання представника відповідача про витребування матеріалів справи № 935/2393/21 та № 935/2488/21 для перегляду матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які містяться в матеріалах судових справ задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 89, 141, 142, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено : 02 травня 2023 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідачі: Департамент патрульної поліції, місце знаходження: 03048, м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3, код ЄДРПОУ - 40108646.

Державна казначейська служба України: місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна,6, код ЄДРПО 37567646.

Суддя В.В.Янчук.