Справа № 190/1250/22
Провадження №2/190/34/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

АТ КБ «Приватбанк» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 02 червня 2008 року між ними та ОСОБА_1 укладено кредитним договір № DNJPGA00001956, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 9739,50 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 02 червня 2018 року. Однак, відповідач в порушення умов договору, свої зобов`язання своєчасно не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість за кредитом, відсотками, комісією. 20 червня 2019 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. видано виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Між тим, видача вказаного виконавчого напису не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконанням ним грошових зобов`язань. Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту складає 5214,97 доларів США.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідно до приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, беручи до уваги те, що виконавчим написом стягнуто звернення на нерухоме майно за кредитним договором на заборгованість за період з 02 червня 2008 року по 21 травня 2019 року, просять стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість, яка скаладається із 3% річних від простроченої суми у розмірі 382,41 долари США за період з 01 березня 2020 року по 10 серпня 2022 року, що за курсом відповідно службового розпорядження НБУ від 10 серпня 2022 року складає 13980,91 грн. Крім того, просять стягнути з відповідача на їх користь спалачений судовий збір у розмірі 2481 грн..

Позивач АТ КБ «Приватбанк» свого представника в судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно 02 червня 2008 року між ним та Банком був укладений кредитний договір №DNJPGA00001956, згідно якого він отримав кредит у розмірі 9739,50 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 02 червня 2018 року. Оскільки строк дії кредиту закінчився, вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припинилось після спливу визначеного договором строку. При цьому Банком не надано доказів, на підставі яких можливо було б визначити розмір заборгованості за кредитним договором із врахуванням звернення стягнення на предмет іпотеки, а отже неможливо розрахувати 3% річних, у зв`язку з чим вимоги позивача вважає незаконними та необгрунтованими, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

Вислухавши відповідача, дослідвиши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

02 червня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNJPJA00001956, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 9817,50 доларів США строком до 02.06.2013 року на наступні цілі: 9000 доларів США на споживчі цілі (ремонт будинку); 270 доларів США на сплату винагороди на наданання фінансового інструменту у момент надання кредиту; а також у розмірі 547 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент видання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів/а.с.17-19/.

02 жовтня 2009 року між Банком та позичальником ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору № DNJPJA00001956 від 02.06.2008 року, згідно якої було внесені зміни до кредитного договору, а саме збільшився термін погашення по кредиту, згідно додаткової угоди № 1 з 02.06.2008 року по 02.06.2020 року включно/а.с.20/.

20 червня 2019 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального кругу Бондар І.М. видано виконавчий напис, яким звернуто стягнення на нерухоме майно житловий будинок в АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 для задоволення вимог АТ КБ «Приватбанк в розмірі 16947,08 доларів США за період з 02.06.2008 року по 21.05.2019 рік/а.с.5/.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч.1статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами 1, 3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність виконавчого напису про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у виконавчому написі, а отже, строк дії договору змінився і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Отже, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк АК КБ «Приватбанк» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно на підставі виконавчого напису за рахунок переданого в іпотеку майна.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню тільки у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Видача виконавчого напису про задоволення вимог кредитора, якщо такий виконавчий напис не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2 ст.625 ЦК України сум.

Отже, якщо виконавчий напис про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та трьох процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за весь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04.06.2019 року у справі №916/190/18, від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3% річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач скористався наданим йому ч.2 ст.1050 ЦК України правом вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому, звернувшись до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. з заявою про звернення стягнення на нерухоме майна, що належить ОСОБА_1 .

Таким зверненням позивач засвідчив зміну порядку, умов і строків дії кредитного договору. На час звернення з такою заявою вважав, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Оскільки за виконавчим написом про звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованість за кредитним договором указана в повному обсязі, то позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, з видачею виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак позивач має право на отримання сум, передбаченихст.625 ЦК України.

Враховуючи наведені вище приписи чинного законодавства, суд вважає, що на користь позивача із відповідача підлягають стягненню 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором.

Згідно наданого позивачем розрахунку прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 5214,97 доларів США.

Таким чином, з видачею виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки від 20.06.2019 року зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та досі триває.

Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу за період з 01 березня 2020 року по 10 серпня 2022 року.

За такого сума процентів за ст.625 ЦК України, належних позивачеві від відповідача за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 рік ( 5214,97х3%х306:366:100) складає 130,80 доларів США, за період з 01.01.2021 року по 10.08.2022 року (5214,97х3%х587:365:100) складає 251,60 доларів США. Загальна сума заборгованості становить 382,41 долари США.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов`язання є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а з відповідача підлягає стягненню на користь позивача три відсотки річних за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором DNJPJA00001956 від 02.06.2008 року за період з 01.03.2020 року по 10.08.2022 року у розмірі 382,41 долари США.

Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч.1 ст.1046 ЦК України, а також ч.1 ст.1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , рах НОМЕР_2 , МФО №305299) 382 долари США (триста вісмдесят два) 41 цент три проценти річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором № DNJPGA00001956 від 02 червня 2008 року та сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 січня 2023 року.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса