Провадження №2/523/2242/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, в якій просила, з урахуванням уточнених позовних вимог, визначити місце проживання малолітньої дитини- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю за адресою : АДРЕСА_1 .

Позов мотивується тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано. З 2017 року ОСОБА_3 постійно проживає з матір`ю.

Посилаючись на те, що на даний момент, саме з провини ОСОБА_2 , донька не має зареєстрованого місця проживання (місця реєстрації), у досудовому порядку питання про встановлення місця проживання доньки вирішити не вдалося, позивач змушена звернутися з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи- Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду висновок органу опіки та піклування Київської РА ОМР про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заяву в якій просив справу розглянути у відсутність їх представника, винести рішення з урахуванням прав та інтересів дитини.

Судом встановлено.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано (а.с. 11).

З копії заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради відмовлено у реєстрації місця проживання дитини, в зв`язку з не подачею заявником необхідних документів ( відсутня згода батька на реєстрацію місця проживання дитини). (а.с.21, 22).

Відповідно до довідок ТОВ «Медичний центр пластичної (естетичної) хірургії та косметології «Олімпія», ОСОБА_1 працює в товаристві на посаді лікар-дерматолог згідно наказу від 05.04.2021 року, та отримує заробітну плату ( а.с. 23, 24).

Згідно довідки Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок»№140 Одеської міської ради Одеської області від 02 липня 2021 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує Одеський дошкільний навчальний заклад № 140 Одеської міської ради з 15 березня 2021 року (а.с. 25).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_6 (батьку позивача) належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_2 ( а.с. 52).

Відповідно до рахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 05.10.2021 року складає 40 553,75 грн. (а.с.62).

Згідно копії висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що одержувач аліментів ОСОБА_1 забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких не перевищує два прожиткових мінімуми на дитину відповідного віку (а.с.122-123).

Відповідно до довідки №8 Одеської загальноосвітньої школи № 33 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради, ОСОБА_3 , дійсно навчається в 1-В класі Одеської загальноосвітньої шкоди № 33 33 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради (а.с.136), що відповідає адресі проживання позивач по справі.

Згідно характеристики учениці 1 класу Одеської загальноосвітньої школи № 33 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання навчається в Одеській загальноосвітній школі №33 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області з 01 вересня 2022 року по сьогоднішній день на дистанційній формі навчання Дитина вихована, уважна, завжди присутня на уроках, активна, добре розвинута, доглянута . Уміє писати, читати згідно програми першого класу . Старанна в навчанні. Для кожного уроку все необхідне шкільне приладдя є. З дитиною на платформі Zoom під час уроку завжди присутня мама, яка контролює процес навчання , допомагає дитині, якщо щось не зрозуміло . Сім`я привітна, доброзичлива, вихована . Мати, ОСОБА_1 , приймає активну участь в житті класу дитини, являється головою батьківського комітету . До обов`язків догляду за дитиною відноситься відповідально , старанно та дбайливо. З батьком, ОСОБА_2 , взагалі не знайома та жодного разу його не бачила (а.с.137).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП № 55432976, заборгованість ОСОБА_2 по виплаті аліментів станом на 17.11.2022 року відсутня, переплата складає 5 837,56 грн. (а.с.141-145).

З висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, вбачається, що спеціалістами Суворовського територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради був здійснений вихід за ймовірною адресою проживання батька дитини, гр. ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , проте, консьєрж повідомила, що гр. ОСОБА_2 на даний час на роботі. Відповідно до протоколу бесіди в телефонному режимі 17.05.2023, гр. ОСОБА_2 повідомив, що на даний час знаходиться на роботі і з працівниками Служби у справах дітей Одеської міської ради не має бажання спілкуватись. Крім того, на підставі викладеного вище, беручи до уваги, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , створено належні умови для виховання, проживання та розвитку дитини, враховуючи, що мати здатна виконувати обов`язки щодо виховання та догляду за

малолітньою дитиною, та інші обставини, що підтверджується наявними документами, згідно з Конвенцією про права дитини, Закону України „Про охорону дитинства та ст. ст. 19, 141, 160, 161 Сімейного кодексу України, відповідно до п.п. 2.10, п.п. 3.2 „Положення про Київську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 1934-VII від 26.04.2017, а також протоколу засідання комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 22.06.2023р. № 13, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 168-171).

Згідно зі ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до вимог ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинутина інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.

Вищезазначений правовий висновок про переважність найкращих інтересів дитини над інтересами батьків викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі №712/10623/17.

Так, судом встановлено, що позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що відсутність/невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої дитини суперечить її інтересам і обмежує реалізацію права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я, на соціальний захист.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, не надав суду жодного доказу в порядку ст. ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження своїх заперечень, зокрема, що визначення місця проживання дитини з матір`ю суперечать інтересам дитини, та в свою чергу, не надав доказів захисту інтересів дитини за місцем проживання батька. При цьому, суд відхиляє як підставу заперечення проти позову відсутність заборгованості по аліментам, так як ця обставина не входить до предмету доказування.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, врахувавши найкращі інтереси дитини, суд робить висновок про задоволення позову. При цьому, суд констатує, що законодавством, не визначено обов`язок зазначати конкретне місце проживання дитини, а визначено з ким саме із батьків буде проживати малолітня дитина.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 5,6,10,263-265, 280-281ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ) 908,00 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 01.11.2023 року.

Суддя