ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 632/1248/20 Номер провадження 22-ц/814/508/23Головуючий у 1-й інстанції Библів С.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою адвоката Мироненко Ілони Сергіївни, представника ОСОБА_1 , на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 січня 2022 року (час ухвалення судового рішення з 12:24:29 год до 12:50:38 год; дата виготовлення повного текста судового рішення 21 січня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Білявської територіальної громади Лозівського району Харківської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, третя особа - ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив:

встановити факт того, що заповіт ОСОБА_3 , посвідчений 21.10.2002 року секретарем виконавчого комітету Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області за реєстровим № 152, яким заповів позивачу земельну частку (пай) площею 6,626 га, розташовану на території Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області на підставі сертифікату на земельну частку (пай) Серії ХР № 0185199, виданий на підставі рішення Первомайської райдержадміністрації від 14.04.1997 року № 237, надає можливість на спадкування земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,8155 га, розташованої в межах Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області;

визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:000:0027 площею 5,8155 га, яка розташована на території Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області, в порядку спілкування за заповітом ОСОБА_3 , 1953 р.н., який 21.10.2002 року посвідчено секретарем виконавчого комітету Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області Кучковою Л.Д. та зареєстровано в реєстрі за № 152.

В обґрунтування позову вказував, що ОСОБА_3 06.08.1997 року отримав Сертифікат на право на земельну часту (пай) серії ХР № 0185199 КСП «Червоний» за № 187 від 06.08.1997 року розміром 6,626 га.

21.10.2002 року ОСОБА_3 склав заповіт, на користь ОСОБА_1 , згідно якого спадкодавець заповідає належну йому земельну частку (пай) за номером ХР 0185199 розміром 6,626 га, виданий Первомайською райдержадміністрацією від 14.04.1997 року, рішення № 237.

10.05.2007 року ОСОБА_3 отримав Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 331650 площею 5,8155 га у межах згідно з планом кадастровий номер :03:000:0027, площею 5,8155 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в територіальних межах Красненської сільської ради Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина і, звернувшись до державного нотаріуса Первомайського району Харківської області, ОСОБА_1 отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у вказаному заповіті заповідане право на земельну частку (пай), а на час видачі свідоцтва на спадщину за заповітом земельна ділянка виділена в натурі, що не відповідає змісту заповіту.

Оскільки на час відкриття спадщини спадкодавець не змінив свого відношення щодо спадкової земельної ділянки і тієї особи, якій земельна ділянка мала належати на час його смерті, то фактично земельна ділянка кадастровий номер :03:000:0027, площею 5,8155 га є власністю позивача за заповітом.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат Мироненко І.С., представник ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував той факт того, що земельна частка (пай), які перебували у колективній власності КСП «Червоний», розміром 6,626 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що була надана спадкодавцю на підставі сертифікату ХР№0185199 від 04.08.1997 року, виданого первомайською райдержадміністрацією 14.04.1997 року рішенням № 237, є земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:0027 площею 5,8155 га, яка розташована на території Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області та яка, після визначення місцевості, була передана у власність спадкодавця.

Це підтверджується відповіддю керівника апарату Первомайської РДА Харківської області № 03-45/238 від 12.02.2021; розпорядженням Первомайської РДА Харківської області № 240 від 07.06.2005 року; відповіддю начальника Міськрайонного управління у Первомайському районі та м.Первомайську ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 16/125-21-0.23.051 від 15.02.2021 року; Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 331650; Договором оренди земельної частки (паю) від 21.07.2004 року; Договором № 129 оренди земельної ділянки від 25.09.2007 року; Актом передачі земельних ділянок згідно з договором оренди № 129 від 25.09.2007 року.

Проте, незважаючи на наявність у справі належних доказів, суд першої інстанції так і не дослідив питання того, що, заповівши позивачу право на земельну частку (пай), визначену сертифікатом, ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 й право на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0027.

Тобто звернення позивача з позовом про встановлення юридичного факту, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом є належним та ефективним способом захисту цивільного права ОСОБА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2022 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Правом подачі відзиву учасники справи не скористались.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на підставі сертифікату серії ХР № 0185199 від 04 серпня 1997 року належало право на земельну частку (пай) у землях, які перебували у колективній власності КСП «Червоний» розміром 6,626 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (т.1 а.с.14).

21.10.2002 ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого належну йому земельну частку (пай) за номером ХР 0185199 розміром 6,626 га, виданий Первомайською райдержадміністрацією від 14.04.1997 року, рішення № 237, він заповів ОСОБА_1 (т.1 а.с.13, 39).

Як вбачається з розпорядження Первомайської районної державної адміністрації Харківської області № 240 від 07.06.2005 року, погоджено технічну документацію щодо передачі у приватну власність громадянам земельних ділянок із земель колективної власності колишнього КСП «Червоний» взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) в межах Красненської сільської ради та виготовлення громадянам державних актів на право власності на землю виготовлену ДП «Харківським інститутом землеустрою».

Вказаним розпорядженням передано у власність земельні ділянки громадянам (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель колективної власності реформованого КСП «Червоний» взамін сертифікатів згідно додатку (т.1 а.с.121).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯА № 331650, виданого на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації від 07.06.2005 року за № 240, ОСОБА_3 був власником земельної ділянки, яка розташована на території Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.127).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 16.07.2019 (а.с.37-38).

17.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , згідно складеного на його ім`я заповіту (т.1 а.с.35).

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Первомайського району Харківської області 09.06.2020, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки у наданому заповіті заповідане право на земельну частку (пай), а на час видачі свідоцтва на спадщину за заповітом земельна ділянка виділена в натурі, що не відповідає змісту заповіту (т.1 а.с.12).

Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 13.08.2020 визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в один місяць з дня набрання рішення чинності (а.с.46-47).

22 вересня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , як дочка спадкодавця (т.1 а.с.46).

Як вбачається з листа міськрайонного управління у Первомайському районі та м.Первомайському ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 15.02.2021 за № 16/125-21-0.23,051, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 331650 на ім`я ОСОБА_3 виданий взамін сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серія ХР № 0185199 від 04 серпня 1997 року, на підставі розпорядження Первомайської райдержадміністрації від 07.06.2005 № 240 та зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі з № 84 від 10.05.2007.

Згідно даних Державного земельного кадастру обліковується земельна ділянка кадастровим номером :03:000:0027, її площа становить 5,8155 га, розташована на території Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с.126).

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус обґрунтовано відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у заповіті заповідане право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право на земельну часту (пай) серії ХР№ 0185199КСП «Червоний» за №187 від 06.08.1997 року розміром 6,626 га, а не право власності на земельну ділянку, яка вже виділена в натурі згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯА № 331650 площею 5,8155 га у межах згідно з планом кадастровий номер :03:000:0027, площею 5,8155 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в територіальних межах Красненської сільської ради Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області. В даному випадку обсяг прав спадкодавця щодо майна на момент відкриття спадщини збільшився порівняно з моментом складання заповіту. Після відкриття спадщини з`ясувалося, що після складання заповіту це право вже перетворилося на право власності і спадкоємець за заповітом подав до нотаріальної контори Державний акт про право власності на землю.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що право на земельну частку (пай) саме пособі не є правом власності, а може лише бути передумовою для набуття права власності на земельну ділянку в майбутньому. Отже, якщо заповідач розпорядився конкретним належним йому правом на земельну частку (пай), а після відкриття спадщини з`ясувалося, що він набув право власності на земельну ділянку, заповіт в частині розпорядження правом на земельну частку (пай) за ч.4 ст.1236 ЦК є не чинним і нотаріус не має права оформляти на користь спадкоємця свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. Водночас заінтересовані спадкоємці не позбавлені права звернутись до суду за тлумаченням заповіту (ст.213, ч.2 ст.1256), а не ставити перед судом вимогу про встановлення юридичного факту щодо дійсної волі заповідача.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року (справа № 326/1573/18) викладені такі правові висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах.

«Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У справі, що переглядається, установлено, що ОСОБА_2 заповів ОСОБА_1 земельну частку (пай) згідно з сертифікатом ЗП № 0133734, виданим Приморською райдержадміністрацією 26 вересня 1996 року на 7,05 умовно кадастрових га, що знаходяться в колективній власності КСП «Прогрес» (ТОВ «Петровське).

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правостановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Сертифікат від 26 вересня 1996 року серії ЗП № 0133734 є погашеним.

Відповідно до статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту.

У справі, що переглядається, установлено, що ОСОБА_2 за життя не скористався правом, передбаченим статтею 1254 ЦК України, згідно з якою заповідач мав право у будь-який час скасувати заповіт, скласти новий заповіт чи внести до заповіту зміни.

…

Установивши, що текст заповіту щодо належного ОСОБА_2 права на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом від 26 вересня 1996 року серії ЗП № 0133734, є чітким та зрозумілим, земельні ділянки: площею 6,3673 га, кадастровий номер :02:020:0005, площею 0,3944 га, кадастровий номер :02:036:0133, площею 0,2943 га, кадастровий номер :01:007:0448, площею 0,1961 га, кадастровий номер :01:007:0448, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на час відкриття спадщини належали спадкодавцю на підставі державних актів на право приватної власності від 30 листопада 2005 року та його воля щодо таких ділянок у заповіті не висловлена, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для тлумачення заповіту.

Також суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на спірні земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом, оскільки згідно з заповітом, складеним ОСОБА_2 на користь позивача, спадкодавець заповів земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом від 26 вересня 1996 року серії ЗП № 0133734, а на дату набуття спадкодавцем у власність земельних ділянок право ОСОБА_2 на частку (пай), підтверджене сертифікатом, було припинене, а останній набув статус власника іншого майна (конкретних земельних ділянок) та його воля щодо таких ділянок у заповіті не висловлена, до заповіту не були внесені відповідні зміни щодо спадкового майна та не складено новий заповіт на користь позивача щодо спірних земельних ділянок.»

У межах розгляду цієї справи встановлено, що 21 жовтня 2002 року ОСОБА_3 заповів на користь ОСОБА_1 належне йому право на земельну частку (пай) за номером ХР 0185199 розміром 6,626 га, виданий Первомайською райдержадміністрацією від 14.04.1997 року, рішення № 237.

10 травня 2007 року ОСОБА_3 отримав державний акт на право власності на землю, тобто сертифікат серії ХР 0185199 від 06 серпня 1997 року є погашеним з цієї дати відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України, а ОСОБА_3 став власником іншого майна конкретної земельної ділянки.

За життя спадкодавець ОСОБА_3 не скористався правом внести зміни щодо спадкового майна, не склав новий заповіт на користь ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0027, площею 5,8155 га, а у заповіті від 21 жовтня 2002 року його воля відносно цієї земельної ділянки не висловлена.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, зокрема про те, що вимога про встановлення юридичного факта за конкретних обставин не є належним способом захисту порушеного права.

Проаналізувавши питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, учасникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, наведені апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Мироненко Ілони Сергіївни, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 08 травня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов