ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3520/22 Номер провадження 22-ц/814/2114/23Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря: Філоненко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення участі у вихованні та спілкуванні з нею батька,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Коломієць Світлани Василівни

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просив усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначення участі у вихованні та спілкуванні з нею батька.

Позов мотивовано тим, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який 12.05.2021 року рішенням Київського районного суду було розірвано. Вони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з матір`ю. Вказує, що відповідач перешкоджає його спілкуванню з сином та негативно налаштовує його щодо батька. У зв`язку з чим, просив суд зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити йому час для спілкування з дитиною наступним способом:

-особисте побачення з 15 год. 00 хв. п`ятниці до 21 год. 00 хв. кожної суботи тижня без присутності матері, поза місцем проживання/реєстрації дитини з правом забирати сина до місця свого фактичного проживання/реєстрації;

-додатково особисте побачення в період шкільних осінніх, зимніх та весняних канікул один день тижня з 09-00 год. до 21-00 год., без присутності матері, поза місцем реєстрації/проживання дитини;

-спільний відпочинок щорічно в період шкільних канікул протягом безперервних 14 днів з врахуванням інтересів дитини, без супроводу матері, поза місцем проживання/реєстрації дитини;

-в день народження дитини, тобто 03 червня, кожного року, з можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місце проживання/реєстрації дитини: з 09-00 год. до 15-00 год., у разі, якщо день народження припадає на день, коли навчання не проводиться чи з 15 год. 00 хв. до 18 год.00 хв., у разі, якщо день народження припадає на день, коли навчання проводиться;

-необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобі зв`язку відповідно з врахуванням режиму дня дитини, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування.

Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку зустрічей та спільного відпочинку батька з дитиною та на його вимогу надавати інформацію про місцезнаходження дитини, умови її життя, навчання та виховання.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати батькові ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено ОСОБА_1 час для спілкування з дитиною наступним способом:

- особисте побачення з 15 год. 00 хв. п`ятниці до 15 год. 00 хв. першої та третьої суботи місяця без присутності матері, поза місцем проживання/реєстрації дитини з правом забирати сина до місця свого фактичного проживання/реєстрації;

- додатково особисте побачення в період шкільних осінніх, зимніх та весняних канікул один день тижня з 09-00 год. до 21-00 год., без присутності матері, поза місцем реєстрації/проживання дитини;

- спільний відпочинок щорічно в період шкільних канікул протягом безперервних 14 днів з врахуванням інтересів дитини, без супроводу матері, поза місцем проживання/реєстрації дитини;

- в день народження дитини, тобто 03 червня, кожного року, з можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місце проживання/реєстрації дитини: з 09-00 год. до 15-00 год., у разі, якщо день народження припадає на день, коли навчання не проводиться чи з 15 год. 00 хв. до 18 год.00 хв., у разі, якщо день народження припадає на день, коли навчання проводиться.

- необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобі зв`язку відповідно з врахуванням режиму дня дитини, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування.

Зобов`язано ОСОБА_2 повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку зустрічей та спільного відпочинку батька з дитиною.

Зобов`язано ОСОБА_2 на вимогу батька дитини надавати інформацію про місцезнаходження дитини, умови її життя, навчання та виховання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 496 грн. 20 коп.

З вказаним рішенням не погодилася ОСОБА_2 , в інтересах якої апеляційну скаргу подав її представник адвокат Коломієць С.В. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невірне встановлення обставин, які мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким визначити порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина таким способом: перша та третя субота місяця з 15.00 до 18.00 год. протягом перших 6 місяців у присутності матері, далі після нормалізації психоемоційного стану дитини без присутності матері, з урахуванням погодних умов, режиму дня, стану здоров`я та бажання дитини; двічі на тиждень, за домовленістю батьків, 10 хвилин спілкування з дитиною засобами зв`язку, з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та бажання дитини; у дні народження, святкові дні, у період хвороби відвідувати дитину за місцем її проживання та фактичного перебування, за домовленістю батьків.

Апеляційна скарга мотивована тим, що поведінка батька по відношенню до дитини є негативною, так як позивач відмовився брати участь у вирішенні питання щодо організації проведеної сину операції, позивач не цікавився станом дитини, фінансово не допомагав.

Також, після повномасштабного вторгнення росії з 24 лютого 2022 року, позивач не телефонував та не цікавився безпекою дитини. Така поведінка батька свідчить про його зацікавленість виключно коли йому хочеться або зручно і він жодним чином не враховує інтереси, безпеку та бажання дитини. Негативна поведінка батька проявляється в тому, що він взагалі не дослухається до думки дитини, до її бажань та вподобань, в спілкуванні обговорює матір. Більше того, як зазначив особисто в судовому засідання позивач, він здійснює відеофіксацію моментів, коли дарує сину подарунки, що не подобається сину але до його думки батько не дослухається.

Крім того, судом взагалі не взято до уваги і проігноровано встановлене спеціалістом ПМЦСС бажання дитини бачитися з батьком в присутності матері.

Зазначила, що для об`єктивного вирішення справи, вона звернулася до експерта для оцінки психоемоційного стану дитини та відношення до батьків. В своєму висновку експерт зазначила, що довготривалі відносини підекспертного із батьком (більше однієї години) його емоційно виснажують та не покривають його потребу у позитивному спілкуванні із батьком, а навпаки збільшують негативне сприймання образу батька у його житті. В разі ігнорування подальших потреб дитини зі сторони батька, процес відмови від спілкування з батьком може тільки посилюватись та негативно впливати на психологічне благополуччя дитини.

На даний час відсутній психоемоційний зв`язок батька з сином і нав`язування зустрічей без згоди і бажання дитини, тим більше перебування його в чужій оселі, може ще більш ускладнити їх спілкування. Доцільним є визначення періоду під час якого між дитиною і батьком встановилися б родинні і довірчі відносини. У цей період присутність матері або соціального працівника на зустрічах була б цілком виправданою та доцільною.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що при зустрічі сторін у справі між ними кожного разу виникають сварки, що враховано судом першої інстанції та визначено порядок спілкування сина з батьком без присутності матері. Щоб не допустити чергової сварки сторін при дитині, визначений судом порядок вважає обґрунтованим.

Зазначає, що висновок експерта стороною позивача надано після ухвалення судом рішення, що є недопустимим без обґрунтування підстав неможливості подачі таких доказів до суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Полтави стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн на місяць до повноліття дитини

Встановлено, що малолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 вказував, що відповідач перешкоджає йому бачитися з сином, а також приймати участь у його вихованні.

Зобов`язуючи ОСОБА_2 не перешкоджати батькові брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, суд першої інстанції виходив з принципу рівності прав батьків у вихованні дитини та принципу забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Визначаючи порядок спілкування батька з сином, суд, з урахуванням позиції сторін та інтересів дитини, встановив графік побачень, який буде сприяти дотриманню прав та інтересів обох батьків та дитини, з урахуванням віку дитини та стану здоров`я. Суд визначив години побачень без присутності матері, поза місцем проживання дитини з правом забирати сина до фактичного місця проживання батька, а також визначив спільний відпочинок батька з сином в період канікул без присутності матері, в день народження дитини визначив часи з правом відвідувати громадські місця, розважальні заклади, а також визначено необмежене спілкування засобами телефонного, поштового електронного та інших засобів зв`язку з врахуванням режиму дня дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Принцип найкращих інтересів поширюється на всі дії, що стосуються дітей, і вимагає активних дій із захисту їхніх прав та сприяння їх зростанню та благополуччю, а також заходів з підтримки та надання допомоги батькам й іншим особам, які несуть щоденну відповідальність у питаннях реалізації прав дітей.

У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (частини перша-третя статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин першої, третьої статті 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «JOHANSEN v. NORWAY» від 07 серпня 1996 року).

Отже, визначаючи спосіб участі одного із батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Оскільки батько та мати мають рівні права та обов`язки, то колегія суддів, виходячи з принципу рівності батьків у реалізації їх права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, погоджується з висновком суду першої інстанції, що права позивача на спілкування з сином підлягають захисту шляхом надання ОСОБА_1 періодичних побачень та спілкування з малолітнім ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 без присутності матері, що сприятиме налагодженню відносин між ними.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що встановлення вказаного графіку спілкування із дитиною позивачем буде суперечити інтересам дитини.

Встановлений судом графік спілкування батька з дитиною повинен бути ясним, практично здійсненним та зрозумілим для обох батьків. Суд при визначенні графіка бере до уваги фактори, такі як вік дитини, потреби та обставини обох батьків, розклад роботи і відстань між їхніми місцезнаходженнями. Графік спілкування має створювати можливість для здорового зв`язку між батьком і дитиною, підтримувати родинні зв`язки та сприяти благополуччю дитини.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Встановлюючи порядок побачень батька з сином, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та нормах чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано визначив способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без присутності матері за наступним графіком: з 15 год. 00 хв. п`ятниці до 15 год. 00 хв. першої та третьої суботи місяця, поза місцем проживання/реєстрації дитини з правом забирати сина до місця свого фактичного проживання/реєстрації, в період шкільних осінніх, зимніх та весняних канікул один день тижня з 09-00 год. до 21-00 год. та спільний відпочинок щорічно в період шкільних канікул протягом безперервних 14 днів з врахуванням інтересів дитини. В день народження дитини, з можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місце проживання/реєстрації дитини: з 09-00 год. до 15-00 год., у разі, якщо день народження припадає на день, коли навчання не проводиться чи з 15 год. 00 хв. до 18 год.00 хв., у разі, якщо день народження припадає на день, коли навчання проводиться.

Колегія суддів вважає, що такий графік, забезпечить баланс прав на спілкування батька з малолітнім сином та налагодження батьківського контакту з дитиною.

Колегія суддів не бере до уваги наданий до суду апеляційної інстанції висновок спеціаліста ПМЦСС, оскільки даний висновок надано після ухвалення судом оскаржуваного рішення. Доказів неможливості подати вказаний доказ до суду першої інстанції не надано.

Крім того, доводи про те, що поведінка батька по відношенню до дитини є негативною, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Отже, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення способів у вихованні та спілкуванні з дитиною, подані докази в їх сукупності, враховуючи всі можливості батьків забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини, її духовний та фізичний розвиток, суд першої інстанції встановив такий графік спілкування батька з дитиною, який якнайкраще забезпечує права дитини та права батька на участь у вихованні сина.

Враховуючи вищевказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Коломієць Світлани Василівни залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2022 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.10.2023.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді: В.П. Пікуль

О.О. Панченко