Провадження № 2/127/2459/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Позов мотивовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2021 у справі № 127/9109/20 з ОСОБА_1 , стягнено на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання трьох доньок - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі сплачує аліменти, що підтверджується Довідкою № 28509/22.31 - 29 від 27.04.2023р., яка була видана Третім відділом державної виконавчої служби у м. Вінниці та в якій зазначено, що станом на 27.04.2023р. аліменти на утримання дітей із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у ВП у 71150557, у ВП №71150597 та у ВП № 71150624 сплачено в повному обсязі і заборгованості немає. Але, на повному утриманні ОСОБА_1 перебуває інвалід 1 групи підгрупи «А» ОСОБА_7 , рідна бабуся, ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зв`язку з доглядом за бабусею ОСОБА_7 , інвалідом першої групи підгрупи «А», яка потребує постійного стороннього догляду, ОСОБА_1 не має додаткового заробітку. Також, звертає увагу суду на стан здоров`я платника аліментів, зокрема наявність остеохондрозу грудного відділу хребта, сколіозу, середня ступінь міжреберної невропатії, хронічна виразкова хвороба ДПК в стадії загострення, а тому Позивач, яка сама потребує лікування, не має матеріальної можливості виплачувати аліменти у попередньо і встановленому судом розмірі. Сума аліментів на утримання доньок щомісячно становить 7 500 грн., що перевищує місячний дохід Позивача. Позивачу потрібно оплачувати витрати пов`язані з утриманням інваліда 1 групи підгрупи «А» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доглядати за нею. Позивач потребує лікування відповідно до рекомендацій та висновків лікарів. Враховуючи вищевикладене сума аліментів на утримання 3-х дітей, на даний час перевищує її щомісячний дохід, що в свою чергу, порушує права Позивача та інших членів її сім`ї на необхідний та достатній розвиток та залишає Позивача без жодних грошових коштів на особисті потреби, що в свою чергу суперечить ЦПК України та СК України, де вказано, що витрати на 3 або більше дітей мають складати, половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв`язку з чим просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються, на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 липня 2021 року, справа N2127/9109/21, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньок - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот) грн. на кожну дитину, щомісячно та до досягнення дітьми повноліття; Відкликати, без подальшого виконання виконавчі листи у ВП № 71150557, у ВП № 71150597 та у ВП № 71150624, що перебувають на виконанні в Третьому відділі ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) і були видані на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від ЗО липня 2021 року, справа №127/9109/21, для стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньок - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 17.07.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо їх задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2021 у справі № 127/9109/20 з ОСОБА_1 , стягнено на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання трьох доньок - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Згідно довідки № 28509/22.31 - 29 від 27.04.2023р., виданої Третім відділом державної виконавчої служби у м. Вінниці та в якій зазначено, що станом на 27.04.2023р. аліменти на утримання дітей із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у ВП у 71150557, у ВП №71150597 та у ВП № 71150624 сплачено в повному обсязі і заборгованості немає, що підтверджує факт платоспроможності ОСОБА_1 , яка своєчасно та в повному обсязі сплачує аліменти, про що вказує сама у позовній заяві.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення.

Таким чином, із викладеного вище вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

Зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 192СК України наведено, перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на користь кого вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Також судом звертається увага, що під час розгляду позову про зменшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру аліментів.

Однак, до матеріалів позовної заяви позивачем та її представником не надано жодного доказу щодо зміни матеріального становище, а саме не надано доказів, що розмір матеріального стану позивача на час винесення рішення про стягнення аліментів був кращий ніж нині.

Крім того, позивач та її представник посилаються на погіршення стану здоров`я позивача, однак, не надано суду доказів, що стан здоров`я позивача погіршився після винесення рішення про сплату аліментів та витрати на лікування є значними.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно дост.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбаченихст.192СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що із моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що вона немає змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано взагалі. Також, суд враховує, що визначений судовим рішенням розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства. Позивач є працездатною особою, має можливість заробляти на життя своєю працею, а зменшення розміру стягнутих аліментів негативно вплине на належне забезпечення дітей та суперечитиме її інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення майнового стану, чи зміну її сімейного стану, чи здоров`я.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволені позову судові витрати по справі залишаються за позивачем.

Керуючись ст.12,81,259,263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.11.2023року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПн НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Суддя: