Справа № 396/96/23
Провадження № 2/396/130/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 травня 2023 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - Дригваль В.М.,
при секретарі - Новікової Я.О.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Новоукраїнка, цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Буреги Ігоря Володимировича, який діє на підставі ордеру серії ВН №1215821 від 05.01.2023 року до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відсотків, -
Представник позивача адвокат Бурега І.В., який діє на підставі ордеру серії ВН №1215821 від 05.01.2023 року (а.с.9) та позивач ОСОБА_1 , надали до суду заяву про розгляд справи без участі представника та позивача, за наявними матеріалами справи, позов підтримали в повному обсязі, не заперечують щодо ухвалення судом заочного рішення, у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с.38, 49).
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася двічі 26.04.2023 року та 08.05.2023 року, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, шляхом розміщення повідомлення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України, а саме Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, яке було розміщено не пізніше ніж за десять днів до відповідного судового засідання, що відповідає вимогам ч.12 ст.128 ЦПК України (а.с.42, 48), клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи у відсутності відповідача не надано, як не надано і відзиву на позовну заяву, як вважає суд без поважних причин, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення, відповідно до вимог ст.ст.280-282 ЦПК України, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено:
- Із копії паспорту громадянина України (а.с.5-6) вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 . Та має РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.6)
- Із копії розписки (а.с.7), оригінал якої досліджено в судовому засіданні, вбачається, що 10.04.2021 року ОСОБА_4 , отримала від ОСОБА_1 гроші в сумі 10 000,00 доларів США, при цьому зобов`язалася сплачувати кожного місяця 1000 доларів процентів, основну суму в розмірі 10 000 доларів зобов`язалася віддати 10 квітня 2022 року.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором.
Частиною другою статті 1047 ЦК України, передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Відповідно до частини першої та третьої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківські рахунки.
Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідно до письмової розписки від 10.04.2021 року ОСОБА_4 , отримала від ОСОБА_1 гроші в сумі 10 000,00 доларів, при цьому зобов`язалася сплачувати кожного місяця 1000 доларів процентів, основну суму в розмірі 10 000 доларів зобов`язалася віддати 10 квітня 2022 року.Станом на день пред`явлення позову грошові кошти відповідачем не повернуто.
Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною( сторонами).
За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За своєю, суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів, є документами, якими підтверджується як укладення договору, його умови, а також засвідчують отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
Отже, дослідивши боргову розписку про отримання в борг грошових коштів, які видавалися відповідачу (боржнику) позивачем (позикодавцем), суд приходить до висновку, що між сторонами укладено письмовий договір позики, який в силу його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику, тому невиконання відповідачем грошових зобов`язань у встановлені строки, свідчить про порушення ним права позивача, яке підлягає судовому захисту. Приписами частини першої статті 1050 ЦК України, передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманих ним грошових коштів належних до сплати кредиторові.
Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Враховуючи те, що клопотань від учасників справи з приводу скасування заходів забезпечення позову не надходило, а тому встановлені судом заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, що відповідає вимогам ч.7 ст.158 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, позивачем при зверненні до суду сплачено судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн. (а.с.30), а також за подання позовної заяви в розмірі 8126,56 грн. (а.с.1), але розподіл судових витрат судом не проводився, оскільки позивач у своєму позові не ставив дане питання перед судом. В зв`язку з чим, суд відносить судові витрати на рахунок позивача.
На підставі викладеного, ст.ст. 207, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268, 274-279, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Буреги Ігоря Володимировича, який діє на підставі ордеру серії ВН №1215821 від 05.01.2023 року до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відсотків- задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (зареєстрованої в АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (мешканця АДРЕСА_1 ), заборгованість за договором позики від 10.04.2021 року в розмірі 365 700 (Триста шістдесят п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок, що еквівалентно 10 000 (Десять тисяч) доларів США, боргу за відсотками в розмірі 438 840 (Чотириста тридцять вісім вісімсот сорок) гривень 00 копійок, що еквівалентно 12 000 (Дванадцять тисяч) доларів США, а також 3% річних за користування позикою в розмірі 8115 (Вісім тисяч сто п`ятнадцять) гривень 54 копійки, що еквівалентно 222 (Двісті двадцять два) долари США, всього стягнути за договором позики від 10.04.2021 року заборгованості в розмірі 812 655 (Вісімсот дванадцять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 54 копійки, що еквівалентно 22 222 (Двадцять дві тисячі двісті двадцять два) долари США.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, чи отримання копії рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, протягом тридцяти днів, починаючи з дня проголошення, чи отримання копії рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.М. Дригваль