Провадження № 2-о/357/2/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Нізовій А. Р., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про встановлення особи та факту постійного проживання,-

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулась ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи її тим, що вона є представником ромської національності та відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126,133,135 Сімейного кодексу України ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Гребінки Васильківського району Київської області. Зазначає, що з 1987 року по 1995 рік проживала за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації. З 2005 року заявниця проживає без реєстрації в гуртожитку «Салют», за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі Договору оренди ліжко-місця в гуртожитку «Салют» від 10 листопада 2005 року. 02.10.2010 року в КНП БМР «Білоцерківський пологовий будинок» заявниця народила хлопчика, в медичному свідоцтві про народження якого вона зазначена матір`ю. Вказує, що у вересні 2022 року звернулась до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області із заявою заявою щодо встановлення особи з подальшим оформленням паспорта громадянина України, однак їй відмовлено у задоволенні вказаної заяви, оскільки її особу не встановлено, належність до громадянства України не визначено. Зазначає, що встановлення її особи є вкрай важливим для неї, оскільки саме від нього залежить оформлення паспорту. Більше того, встановлення її особи є також важливим для дитини, оскільки вона не може зареєструвати народження сина. А тому, заявниця просила суд встановити юридичний факт щодо встановлення особи, ОСОБА_1 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Гребінки Васильківського району Київської області,Україна, та встановити юридичний факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Гребінки Васильківського району Київської області,Україна, станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року прийнято вказану заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 07 лютого 2023 року витребувано у Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Білоцерківського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) докази, яка була виконана.

У судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином, представник заявниці подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Заінтересована особа Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області в судове засідання свого представника не направили, про місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, направили письмові пояснення, в яких проти задоволення заяви не заперечували.

Заінтересована особа Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання свого представника не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, направили клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідано до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України №1 від 02 серпня 2022 року, наданого Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Гребінки Білоцерківського району Київської області народилась ОСОБА_1 . Батько - ОСОБА_2 , циган, мати - ОСОБА_3 , циганка. Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України /а.с. 9/

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану Громадян щодо актового запису про смерть №5 від 11 лютого 2023 року, мати заявниці ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, про що 25 грудня 2015 року складено відповідний актовий запис №102.

Згідно з медичним свідоцтвом про народження №2-д-дублікат від 12 травня 2022 року ОСОБА_4 (дані зі слів, без паспорта), яка проживала за адресою: АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народила хлопчика. (а.с.11)

Згідно довідки, виданої ОСББ «ЗОРЯ» та гуртожитку «САЛЮТ» №23 від 24.11.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає в гуртожитку «Салют», АДРЕСА_2 , без реєстрації з 10.11.2015 року по даний час, на підставі Договору оренди ліжко-місця від 10.11.2015 року , що підтверджується відповідним Договором оренди/а.с. 33-34/.

Відповідно до листа Васильківського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 20 вересня 2022 року №80.3214-328/80.3214.1-22 ОСОБА_1 повідомлено, що її заява про отримання паспорта громадянина України вперше розглянута. В оформленні паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм відмовлено. Рекомендовано звернутися до суду по питанню встановлення особи та підтвердження постійного проживання на території України разом з матір`ю у неповнолітньому віці станом на 24.08.1991 року /а.с. 8/.

Посилаючись на неможливість у позасудовому порядку встановити свою особу та, як наслідок, встановити належність до громадянства України, заявниця звернулася до суду з даною заявою та наполягає на її задоволенні.

Відповідно до частини першої статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною першою статті 315 ЦПК України регламентовано розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Це можуть бути справи про встановлення фактів: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Законом України «Про громадянство України».

Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру.

Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 3 зазначеного Закону ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» визначено загальний порядок видачі та відновлення паспорта (далі - Порядок № 302).

В пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви - анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної служби України здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302).

Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатами їх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Враховуючи вищевикладені норми законодавства слід дійти висновку, що заявниця має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

У разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, то встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.

До місцевого загального суду подається заява про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Згідно вищевказаних нормативних актів, основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення ДМС України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації.

У своїй заяві до суду заявник має вказати, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт (показання свідків, біографічні дані заявника та будь-які документи, які надають можливість перевірити інформацію щодо його особи).

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року, який згідно ч.5 ст.411 ЦПК України є обов`язковим для застосування при розгляді даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування поданої заяви про встановлення особи заявниця посилалась на те, що внаслідок відсутності у неї документу, що посвідчує особу, остання не має можливості оформити паспорт громадянина України.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка є тіткою заявниці, підтвердила особу заявниці та пояснила, що ОСОБА_1 постійно проживала в смт. Гребінки разом з її батьками до 1995 року. У 1995 року сім`я переїхала до міста Біла Церква. Пояснила, що заявниця має сестру ОСОБА_6 та двох братів - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили особу заявниці.

Орім того, в матеріалах справи містяться письмові свідчення ОСОБА_2 , який ствердив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донькою, яка народилася в Київській області, Васильківський р-н, смт. Гребінки, та постійно проживала з батьками з народження в смт. Гребінки до 1995 року, потім переїхали до міста Біла Церква.

З огляду на викладене, дослідивши надані заявницею докази на підтвердження її особи, а саме з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідано до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України №1 від 02 серпня 2022 року, дані про народження її дитини, свідків, а також з огляду на наявну в матеріалах справи інформацію про неможливість органу ДМС України встановити особу заявника, на підставі ч.1 ст.10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» слід дійти висновку про наявність підстав для задоволення вимог заявниці про встановлення її особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт. Гребінки, Васильківський р-н, Київська обл.

За позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.08.2018р. у справі №363/214/17-ц, тлумачення ст.256 ЦПК України (ст.293 ЦПК України у чинній редакції) свідчить про те, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому, не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Відповідно до п.1,2 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно ст.5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є, серед іншого, паспорт громадянина України.

Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України, слід керуватися, крім Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року, також Указом Президента України від 27 березня 2001 року N 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Згідно пп. «а» п.7 розділу ІІ Порядку встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі:

Пунктом 8 розділу ІІ Порядку передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 9 розділу ІІ Порядку передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Суд зазначає, що у відповідності до пункту 3 частини 2 статті 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Положення статті 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Виходячи з наведених положень законодавства слід дійти висновку, що рішення суду про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року створює правові наслідки для такої особи при вирішенні питання про встановлення належності до громадянства України.

Судом з наданих заявницею доказів встановлено, що ОСОБА_1 з 1987 року постійно (безперервно) проживає на території України.

Як вбачається із підтвердження від 28.10.2022 року, складеного депутатом Гребінківської селищної ради Таран О.Б., за участі сусідів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1987 року по 1995 рік проживала за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації /а.с. 10/

Окрім того, факт постійного проживання на території України з 1987 року підтвердили і свідки ОСОБА_5 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Встановивши вказані обставини, надавши правову оцінку зібраним у справі доказам, а також застосувавши наведені вище норми матеріального права суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 293, 273, 315-319, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити особу ОСОБА_1 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт. Гребінки, Васильківський район, Київська область, Україна.

Встановити юридичний факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт. Гребінки, Васильківський район, Київська область, Україна, станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Б. І. Кошель