Житомирський апеляційний суд
Справа №2-412/07 Головуючий у 1-й інст. Єзерська І.В.
Категорія 10 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №2-412/07 за позовом ОСОБА_1 до Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок за померлим,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2007 року, ухвалене під головуванням судді Єзерської І.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У січні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Глибочицької сільської ради, в якому просила визнати за її покійним чоловіком ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2007 року позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Зазначає, що не приймав участі у розгляді справи,проте, суд вирішив питання про його права та обов`язки. Вказує, що ОСОБА_1 матір`ю його колишньої дружини - ОСОБА_4 . З останньою він перебував у шлюбі з 27 серпня 1983 року до 21 лютого 2017 року, коли за рішенням суду його було розірвано. У період шлюбу вони в порядку, встановленому чинним на той час законодавством, здійснили прибудову до будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Житомирської районної ради народних депутатів від 18 лютого 1989 року його дружині ОСОБА_4 було надано дозвіл на добудову до індивідуального житлового будинку по вищевказаній адресі на земельній ділянці площею 0,08 га. Після цього ОСОБА_4 було видано будівельний паспорт, а також встановлено розміри ідеальних часток у спільному праві на вищевказаний житловий будинок між нею і ОСОБА_1 , де частка дружини ОСОБА_4 склала 52/100 ідеальних часток. Наведені обставини були також встановлені судовим рішенням Житомирського районного суду від 31.07.2017 по справі за його позовом до ОСОБА_4 про поділ майна. Суд визнав об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_4 52/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та визнав за ним право власності на 26/100 частин даного будинку.

Не зважаючи на вищевказані обставини, на те, що 52/100 ід. частки будинку по АДРЕСА_1 були побудовані ним і колишньою дружиною ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у 2007 році, як виявилося, звернулася до суду, який ухвалив оскаржуване рішення та визнав право власності на весь цей будинок за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В той же 2007 рік ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_4 звернулись до Глибочицької сільської ради Житомирського району із заявами про оформлення права власності на вказаний житловий будинок.

Рішенням виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області від 20.09.2007 надано дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок ОСОБА_4 - 52/100 ід. часток та ОСОБА_1 - 48/100 ід. часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 19.10.2007 виконкомом Глибочицької сільської ради ОСОБА_4 належало 52/100 ід. ч. житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності за ОСОБА_4 на вказаний будинок у відповідній частці зареєстровано 05.11.2007.

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 19.10.2007 виконкомом Глибочицької сільської ради ОСОБА_1 належало 48/100 ід. часток житлового будинку, який розташований за означеною адресою. Тому рішення Житомирського районного суду від 19 лютого 2007 року по даній справі є незаконним, грубо порушує норми матеріального права.

Оскільки цивільна правоздатність ОСОБА_3 припинилася у день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому суд не мав жодних правових підстав для застосування статей 376, 392 ЦК України та для визнання за померлим ОСОБА_3 права власності на згаданий будинок.

04 липня 2023 року ухвалою Житомирського апеляційного суду залучено до участі у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є правонаступниками ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Від представника ОСОБА_5 адвоката Баньківського В.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, де він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити і надали пояснення, які відповідають доводам скарги.

Представник ОСОБА_5 адвокат Баньківський В.В. заперечив проти задоволення апеляційної скарги і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області надіслав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , за яким суд першої інстанції визнав право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

За змістом частини першої статті 28, частини першої статті 29 ЦПК України (у редакції станом на час подання позову) цивільна процесуальна правоздатність фізичної особи це здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, суть цивільної процесуальної дієздатності полягає у здатності здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді особисто.

Системний аналіз положень частини першої статті 26, частини першої статті 29, статті 30 ЦПК України (у редакції станом на час подання позову) дає підстави для висновку про те, що цивільна процесуальна правоздатність та цивільна процесуальна дієздатність є взаємопов`язаними, обов`язковими та невід`ємними складовими елементами правового статусу фізичної особи, яка досягла повноліття, як сторони у цивільному процесі.

В аспекті положень статті 25 ЦК України (у редакції станом на час подання позову) основою цивільної процесуальної правоздатності та цивільної процесуальної дієздатності фізичної особи є її цивільна правоздатність, як така, що виникає у момент народження фізичної особи та припиняється у момент її смерті, здатність мати цивільні права та обов`язки.

Смерть фізичної особи є безумовною підставою для припинення її цивільної правоздатності, цивільної процесуальної правоздатності та цивільної процесуальної дієздатності.

Визнання судом права власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України.

Крім того, на час ухвалення судового рішення, 52/100 ід. частки будинку по АДРЕСА_1 вже перебували у власності ОСОБА_2 та його на той час дружини ОСОБА_4 .

Таким чином, правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 були відсутні.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 27.04.2023 ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження вказаного рішення, оскільки він не був стороною у даній справі, а копію судового рішення отримав лише 10 квітня 2023 року. Тому, доводи представника ОСОБА_5 - адвоката Баньківського В.В., зазначені у відзиві на апеляційну скаргу, що ОСОБА_2 був обізнаний про наявність такого рішення і пропустив строк звернення до суду із апеляційною скаргою, є безпідставними.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним приписам закону оскаржене рішення суду першої інстанції не відповідає.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2007 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 25 жовтня 2023 року.