РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1977/22

17 жовтня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Зберун К. Ф.

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Оніщука С.П.,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника відповідача ОСОБА_6 адвоката Грозіка І.І.

представників третіх осіб адвокатів Михайлова В.О. та Артерчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , третя особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне сільськогосподарське підприємтво «Прогрес», треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 про визнання недійсним рішення зборів співвласників майнових паїв колишніх членів КСП "Прогрес", яке оформлене протоколом №7 від 26.06.2022 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд, визнати недійсним рішення співвласників майнових паїв колишніх членів КСП Прогрес, яке оформлене протоколом №7 від 26.06.2022 року.

В обгрунтування позову зазначила, що вона є власницею майнового паю члена КСП Прогрес, яке до ліквідації розташовувалось у с. Дюксин, Рівненського (Костопільського) району, Рівненської області, що підтверджується майновим сертифікатом серія РВ №00251 від 17.08.2016 року. 26.06.2022 року відбулися збори співвласників майнових паїв колишніх членів КСП Прогрес, результати яких оформлені протоколом №7 від 26.06.2022 року. Рішенням цих зборів було вирішено питання щодо передачі майна окремим громадянам, а саме вирішено виділити фізичній особі ОСОБА_18 шляхом викупу майнових сертифікатів приміщення телятника за адресою АДРЕСА_1 , рік вводу 1980 залишковою вартістю 60000,00 грн., площею 1693,4 м2 та приміщення зерноскладу за адресою АДРЕСА_2 рік вводу 1890, залишковою вартістю 57557,00 грн, загальною площею 1270 м2. Також вирішено виділити фізичній особі ОСОБА_19 шляхом викупу майнових сертифікатів приміщення телятника за адресою АДРЕСА_3 рік вводу в експлутацію 1981 залишковою вартістю 60000, 00 грн., загальною площею 1699,7 м2 та приміщення телятника за адресою АДРЕСА_4 рік вводу в експлутацію 1981 залишковою вартістю 60000, 00 грн., загальною площею 1690,5 м2. Вказує, що спірне рішення зборів співвласників майнових паїв колишніх членів КСП Прогрес, яке оформлене протоколом №7 від 26.06.2022 року, прийняте загальними загальними зборами за відсутністю кворуму. Вона як власниця паю разом із абсолютною більшістю решти співвласників жодним чином завчасно не були повідомлені про скликання зборів та не брала в них участі, а тому її інтереси грубо порушені. В зв`язку з цим просить суд задоволити її позовні вимоги.

Від відповідача ОСОБА_6 та його представника надійшов відзив на позов, в якому вказується, що позивач не є власницею майнового паю члена КСП Прогрес, оскільки, її майновий пай отоварений, а тому її права не порушені.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та з аналогічних підстав.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судовому засіданні позовні вимоги визнали.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Грозік І.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві на позов та письмових поясненнях.

Представник третьої особи Приватного сільськогосподарського підприємтва «Прогрес» адвокат Михайлов В.О. в судовому засіданні підтримав позов.

Представник третіх осіб ОСОБА_18 а ОСОБА_19 адвокат Артерчук Л.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, повно, всебічно та неупереджено дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку.

Встановолено, що 26.06.2022 року відбулися збори співвласників майнових паїв, що знаходяться в єдиному цілісному майновому комплексі і є спільною часткою власністю колишніх членів КСП Прогрес, які оформлені протоколом №7 та вирішено виділити фізичній особі ОСОБА_18 шляхом викупу майнових сертифікатів приміщення телятника за адресою АДРЕСА_1 , рік вводу 1980 залишковою вартістю 60000,00 грн., площею 1693,4 м2 та приміщення зерноскладу за адресою АДРЕСА_2 рік вводу 1890, залишковою вартістю 57557,00 грн, загальною площею 1270 м2. Також вирішено виділити фізичній особі ОСОБА_19 шляхом викупу майнових сертифікатів приміщення телятника за адресою АДРЕСА_3 рік вводу в експлутацію 1981 залишковою вартістю 60000, 00 грн., загальною площею 1699,7 м2 та приміщення телятника за адресою АДРЕСА_4 рік вводу в експлутацію 1981 залишковою вартістю 60000, 00 грн., загальною площею 1690,5 м2.

Питання про виділення майнових паїв в натурі врегульовано Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»,Указом Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 29 січня 2001 року № 62/2009, постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» (далі - Порядок), Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315 (далі - Рекомендації) та Порядком видачі та обліку Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), затверджений Наказом Міністерства аграрної політики України за №79 від 23.03.2001 року.

Згідно вимог ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Згідно порядку визначеному наказом Міністерства аграрної політики України № 315 від 20 травня 2008 року та наказом Міністерства аграрної політики України №16 від 07.02.2001 року «Про затвердження Рекомендацій щодо проведення загальних зборів колишніх членів реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства» організаторами проведення зборів співвласників майнових паїв має бути опубліковане оголошення із вказанням дати, часу місця проведення зборів із зазначенням порядку денного.

Позивач в обгрунтування позову зазначає, вказані рішення зборів співвласників майнових паїв, прийняті загальними загальними зборами за відсутністю кворуму.

Однак з матеріалів справи встановлено, що на дату ухвалення, зокрема 26.06.2022 року, вищевказаних рішень співвласниками майнових паїв, позивач ОСОБА_1 не являлась таким співвласником, так як свій майновий сертифікат використала.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 була власницею майнового паю члена КСП Прогрес, що підтверджується майновим сертифікатом серія РВ №00251 від 17.08.2016 року, загальна вартість майноовго фонду підприємства на 22.08.2002 року становить 1576349 грн., частка ОСОБА_1 визначена в розмірі 49920 грн.

З акту прийому -передачі від 17.08.2016 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 17.08.2016 року в рахунок свого паю отримала будинок тваринника, залишковою вартістю 96 315, 00 грн., на суму свого майнового паю в розмірі 49920 грн., (52%).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, вбачається, що позивач являється власницею нежитлового приміщення, будинок тваринника, що за адресою: АДРЕСА_5 .

Таким чином, позивач отримавши 17.08.2016 року майно в натурі перестала бути співвласником майнових паїв.

Крім того під час розгляду справи позивачем до матеріалів справи долучено свідоцтва на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, які видані на ім`я: ОСОБА_20 серії РІ-Х №156 від 07.04.2003 року; ОСОБА_21 серія РІ-Х №210 від 10.04.2003 року; ОСОБА_22 серії РІ-Х №130 від 02 .04.2002 року, та договори купівлі-продажу вказаних сертифікатів від: 15.05.2005 року; 15.05.2005 року; 07.07.2022 року.

Указом Президента України від 29 січня 2001 року № 62 (62/2001) «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» забезпечено вільне здійснення права власності на паї, зокрема передачі паїв в оренду з виплатою орендної плати в розмірі не менше одного відсотка вартості паю, купівлі-продажу, дарування, міни, передачі у спадщину.

У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У пункті 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення передбачено, що майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Отже, вищевказані норми передбачають можливість укладати договори відчуження майнового паю й, відповідно, за поданням особою відповідних документів орган місцевого самоврядування після їх отримання має видати нове свідоцтво про право власності на майновий пай.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 567/862/19.Однак, до матеріалів справи не додано доказів (нових свідоцтв про право власності на майновий пай на ім`я позивача), що позивач правомірно набула у власність майнові паї з визначено часткою в пайовому фонді КСП Прогрес на підставі договорів укладених між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_23 .

Способи захисту цивільних прав і інтересів визначені у статті 16 ЦК України, і їх перелік не є вичерпним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також перераховані конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша, друга статті 5 ЦПК України).

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно частин 1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. При цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно зі ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Виходячи з системного аналізу ст. ст.15, 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.

Згідно роз`яснень, викладених в п.11 постанови Пленуму Верховного України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року за №14, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод і інтересів, а також у разі звернення до суду органів чи осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Отже, відсутність права та охоронюваного законом інтересу у позивача або недоведеність факту його порушення є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У даному випадку, позивачем не доведено, яким чином рішення зборів співвласників майнових паїв колишніх членів КСП Прогрес, яке формлено протоколом №7 від 26.06.2022 року, порушило її права та інтереси.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про не обґрунтованість і не доведеність заявленого позову.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача та у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду з даним позовом розмірі.

Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Судом встановлено, що ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 12.10.2022 року вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно:приміщення телятника за адресою: АДРЕСА_1 , рік вводу в експлуатацію 1980 року залишковою вартістю 60000,00 грн., площею 1693,4 м.кв. ;приміщення зерноскладу за адресою: АДРЕСА_2 , рік вводу в експлуатацію 1980 року, залишковою вартістю 57557,00 грн., загальною площею 1270 м.кв; приміщення телятника за адресою: АДРЕСА_3 , рік вводу в експлуатацію 1981 року, залишковою вартістю 60000,00 грн., загальною площею 1699,7 м.кв.; приміщення телятника за адресою: АДРЕСА_4 , рік вводу в експлуатацію 1981 року, залишковою вартістю 60000,00 грн., загальною площею 1690,5 м.кв.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову`заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Оскільки заходи забезпечення позову застосовані ухвалою з метою забезпечення позову, а в задоовленні позовних вимог відмовлено, тому відпала потреба у забезпеченні позову.

На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , третя особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне сільськогосподарське підприємтво «Прогрес», треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 про визнання недійсним рішення зборів співвласників майнових паїв колишніх членів КСП "Прогрес", яке оформлене протоколом № 7 від 26.06.2022 року - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Костопільського районного суду від 12 жовтня 2022 року у справі №564/1977/22 а саме на:приміщення телятника за адресою: АДРЕСА_1 , рік вводу в експлуатацію 1980 року залишковою вартістю 60000,00 грн., площею 1693,4 м.кв. ;приміщення зерноскладу за адресою: АДРЕСА_2 , рік вводу в експлуатацію 1980 року, залишковою вартістю 57557,00 грн., загальною площею 1270 м.кв; приміщення телятника за адресою: АДРЕСА_3 , рік вводу в експлуатацію 1981 року, залишковою вартістю 60000,00 грн., загальною площею 1699,7 м.кв.; приміщення телятника за адресою: АДРЕСА_4 , рік вводу в експлуатацію 1981 року, залишковою вартістю 60000,00 грн., загальною площею 1690,5 м.кв.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_6 : ОСОБА_5

АДРЕСА_7 : ОСОБА_4

АДРЕСА_8 : ОСОБА_7

АДРЕСА_9 : ОСОБА_8

АДРЕСА_10 : ОСОБА_9

АДРЕСА_11 : ОСОБА_10

АДРЕСА_12 : ОСОБА_11

АДРЕСА_13 : ОСОБА_12

АДРЕСА_14 : ОСОБА_13

АДРЕСА_15 : ОСОБА_3

АДРЕСА_16 : ОСОБА_14

АДРЕСА_17 : ОСОБА_24

АДРЕСА_18 : ОСОБА_15

АДРЕСА_19 : ОСОБА_16

АДРЕСА_20 : ОСОБА_6

АДРЕСА_21 : ОСОБА_17

АДРЕСА_22

Третя особа 1: ОСОБА_19 , АДРЕСА_23

Третя особа 2: ОСОБА_18 , АДРЕСА_23

Третя особа 3: Приватне сільськогосподарське підприємтво «Прогрес» вул. Ніла Хасевича, 55 с. Дюксин, Рівненського району.

Повний текст рішення виготовлено 26.10.2023 року.

СуддяП. В. Олійник