Справа № 372/6248/23
Провадження 2-з-95/23
ухвала

Іменем України

14 грудня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Висоцької Г.В., при секретарі Куник О. В., за участю позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Разом із позовною заявою позивачкою подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, яке ОСОБА_1 вважає таким, що набуте в період зареєстрованого шлюбу.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення заяви про забезпечення позову, обґрунтовуючи це тим, що запропоноване до арешту майно, окрім житлового будинку в м. Донецьку, є особистою приватною власністю відповідача по справі ОСОБА_4 , набуте ним на підставах договорів дарування або в результаті приватизації. Отже, накладення арешту на майно, яке, очевидно, не може бути предметом поділу між подружжям порушуватиме право відповідача вільно розпоряджатися своїм майном.

Згідно ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України, заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Обраний спосіб забезпечення позову є необхідними та безпосередньо пов`язаним із предметом розгляду по даній справі, в цій частині суд погоджується із позивачем.

Проте, щодо об`єму запропонованої для забезпечення майнової маси, суд приходить до наступних висновків.

Оскільки житловий будинок в м. Донецьку, як визнається обома сторонами, є спільною сумісною власністю подружжя, суд приходить до переконання про необхідність до вирішення спору накладення арешту і на дві земельні ділянки, на яких розташований цей житловий будинок, враховуючи принцип єдиної правової долі земельної ділянки на нерухомості, розташованій на ній.

Щодо накладення арешту на житловий будинок в Обухівському р-ні Київської області, суд на підставі наданих позивачкою документів, а саме технічного паспорту, може дійти висновку виключно про те, що вказаний об`єкт розташований на двох земельних ділянках із кадастровими номерами :04:001:0062 та :04:001:0058 за адресою: АДРЕСА_1 , які в свою чергу, належать на праві особистої приватної власності відповідачу ОСОБА_4 . Позивачка при цьому не надала документи, які б доводили статус об`єкту нерухомості, як незавершеного будівництва, або самочинного будівництва. Але суд не може ігнорувати, що представником позивачки в даний час шляхом витребування документів із компетентних органів з`ясовується статус цього об`єкту нерухомості, час виникнення якого, в будь-якому випадку, припадає на період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі. Отже, до з`ясування вказаного питання суд вважає за доцільне накласти арешти на дві земельні ділянки із кадастровими номерами :04:001:0062 та :04:001:0058, які унеможливлять розпорядження і об`єктом нерухомості житловим будинком за цією ж адресою, виходячи із принципу єдиної долі земельної ділянки і нерухомості на ній.

Розглядаючи питання про накладення арешту на об`єкти нерухомості в м. Ялта, суд погоджується із позицією відповідача, що на момент розгляду цієї заяви будь-яких доказів, які б могли поставити під сумнів належність їх на праві особистої приватної власності відповідачеві, не надано. Позов також не містить підстав, які б, на думку позивачки, спростовували набуття цього майна в особисту приватну власність відповідачем. Отже, втручання суду у право ОСОБА_4 вільно володіти своїм майном у вигляді арешту майна в м. Ялта матиме непропорційний характер і не відповідатиме цілям і завданням інституту забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 30.10.2023 у справі № 922/1583/23, від 26.09.2023 у справі № 911/1518/22.

Водночас вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 15.09.2023 у справі № 916/2359/23, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 28.07.2023 у справі № 903/965/22, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22.

Верховний Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, поданих в обґрунтування заяви про забезпечення позову, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні документів, доданих до заяви, приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 153, 157, 260 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, шляхом накладення арешту на наступне майно:

- Житловий будинок з прибудовою, загальною площею 683,3 м.кв., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

- Земельну ділянку площею 0,0435 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- Земельну ділянку площею 0,0856 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- Земельну ділянку площею 0,4 га, кадастровий номер :04:001:0058, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а власником майна є ОСОБА_4 , право власності зареєстроване 04.08.2015 року;

- Земельну ділянку площею 0.0624 га, кадастровий номер :04:001:0062, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , а власником майна є ОСОБА_4 , право власності зареєстроване 08.09.2015 року;

Стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ).

Боржник: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_6 ).

Копію ухвали направити сторонам для відома, компетентним органам для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня підписання ухвали.

Суддя: Г.В. Висоцька