Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6227/23
Номер провадження 2/711/2096/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Булгакової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Дубини В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Адвокат Попова І.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що згідно наказу Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 227 «Про зміну договору найму житлових приміщень по житловому будинку по АДРЕСА_2 » ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 . Зміна договору найму вказаної квартири була зумовлена смертю батька наймача - ОСОБА_3 , що був наймачем квартири на підставі договору найму житлового приміщення від 01.08.1996 року. Крім позивач ки в даній квартирі зареєстровані її мати - ОСОБА_4 , та брат - ОСОБА_2 . Відповідач з 2012 року за місцем реєстрації не проживає, участі в утримання житла не приймає, його особисті речі в квартирі відсутні. Факт перебування відповідача на реєстраційному обліку за даною адресою погіршує матеріальний стан позивача, скільки розрахунок платежів за комунальні послуги здійснюється виходячи з кількості зареєстрованих за адресою осіб. Зазначає, що позивач неодноразово намагалась вирішити спір в позасудовому порядку, проте це не дало жодних результатів.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.09.2023 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилися, від її представника адвоката Попової І.П. надійшла заява, в якій остання підтримала позовні вимоги та просила проводити розгляд справи без участі позивача та її представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій визнав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи без його участі.

Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Наказу Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради №227 від 02.08.2023 «Про зміну договору найму житлових приміщень по житловому будинку по АДРЕСА_2 ».

З вищевказаного Наказу № 227 від 02.08.2023 вбачається, що окрім позивачки право користування квартирою АДРЕСА_1 мають також її мати - ОСОБА_4 та брат - ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за вищевказаною адресою, що підтверджується копією його паспорта, а також довідкою відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 20.09.2023.

Між тим, з копії акту опитування сусідів № 1450 від 31.08.2023 вбачається, відповідач з 2012 року не проживає за місцем своєї реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_3 .

Статтею 47 Конституції України та статтею 9 ЖК України гарантовано право громадянина на житло. Ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У відповідності до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Отже, згідно вимог статей 71, 72 ЖК УРСР є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16.

Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач тривалий час, а саме з 2012 року не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги та не несе будь-яких витрат на утримання вказаного житла, перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням відповідачу не чиняться, відтак, підстави для збереження за нею цього житлового приміщення відсутні.

Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що відповідач визнав позов і таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6,12, 13, 17, 18, 263, 265, 268, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Г. В. Булгакова