Справа № 357/7942/23
Провадження № 2/357/2349/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 рокуБілоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Бондаренко О. В., при секретарі - Кононюку П.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

30.06.2023 представник позивача, адвокат Король Павло Васильович, звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2018 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Рішенням суду від 03.01.2017 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 03.11.2016 і до досягнення дитиною повноліття, 17.01.2017 судом було видано виконавчий лист з метою примусового виконання рішення суду та 23.01.2017, на підставі поданої позивачкою заяви, Білоцерківським відділом ДВС було відкрито ВП НОМЕР_3. Рішенням суду від 10.11.2017 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 900,00 грн. щомісячно, починаючи з 13.03.2017 і до досягнення дитиною повнолітня, 31.01.2018 судом було видано виконавчий лист з метою примусового виконання рішення суду та 20.02.2018, на підставі поданої позивачкою заяви, Білоцерківським відділом ДВС було відкрито ВП № НОМЕР_4. В межах ВП НОМЕР_3 державним виконавцем було складено довідку - розрахунок, згідно якого заборгованість відповідача зі сплати аліментів на сина ОСОБА_4 за період з вересня 2021 по травень 2023 року становить 132973,07 грн. В межах ВП № НОМЕР_4 державним виконавцем було складено довідку - розрахунок, згідно якого заборгованість відповідача зі сплати аліментів на сина ОСОБА_5 за період з вересня 2021 по травень 2023 року становить 19373,00 грн. Враховуючи, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, позивачка має право на стягнення неустойки (пені) згідно ст. 196 СК України. Тому, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 132 973,07 грн. та пеню за несвоєчасну сплату аліментів на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 18 029,60 грн.

04.07.2023 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання.

14.09.2023 судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про витребування з Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі ч.7 ст. 81 ЦПК України, для повного та об`єктивного встановлення усіх обставин справи належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_3, на підставі виконавчого листа № 357/12193/16-ц, провадження № НОМЕР_5 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 та копії матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_4, на підставі виконавчого листа № 357/2563/17, провадження № НОМЕР_5 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 .

11.10.2023 судом витребувано з архіву Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для повного та об`єктивного встановлення усіх обставин справи матеріали цивільних справ № 357/12193/16-ц та № 357/2563/17, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивачка - ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі та зазначила, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на дітей, не приймає участі у їх житті, а меншого сина він взагалі жодного разу не бачив. На її вимоги щодо сплати аліментів відповідач вказує на те, що у неї є другий чоловік, який має утримувати його дітей. При цьому, відповідач відмовляється давати згоду на усиновлення її теперішнім чоловіком синів, а сам з дітьми навіть не спілкується з 2019 року. Відповідач спілкується з державним виконавцем, напевно має на неї якийсь вплив, тому рішення суду відділом ДВС не виконується, дражавний виконавець без її візитів, заяв та прохань ніяких дій в межах проваджень не вчиняє. На її думку заборгованість виникла ні тільки з вини відповідача, а й з вини державного виконавця, оскільки останнім невідомо з яких джерел отримано інформацію про доходи відповідача з яких визначалася сума аліментів та заборгованість. Виконавець знала про перебування відповідача в ЗСУ і мала можливість здійснити відповідні запити до МО України для з`ясування питання його служби для скерування стягнення аліментів. Однак, вона не оскаржувала дії державного виконавця. Після подання нею даного позову до суду відповідач з`явився до відділу ДВС і сплатив заборгованості зі сплати аліментів, однак з червня 2023 він знову не сплачує аліменти. Її теперішній чоловік також перебуває у лавах ЗСУ, однак не забуває про дітей і підтримує їх.

Представник позивача, адвокат Король Павло Васильович, у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

14.09.2023 відповідач, допитаний в якості свідка, дав показання, що він має трьох синів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , на яких рішенням суду з нього стягнуті аліменти. Заборгованість зі сплати аліментів виникла у зв`язку з тим, що він проживає у сільській місцевості де тяжко знайти роботу, а потім його мобілізували до лав ЗСУ і він не мав можливості вчинити необхідні дії. Перед тим як їхати до місця дислокації військової частини він до відділу ДВС не ходив, а коли звільнився у відпустку з`явився до державного виконавця, повідомив про своє перебування в ЗСУ, однак документи не подавав. Державний виконавець перерахував заборгованість після отримання відповідей на запити щодо його заробітків та в подальшому він сплатив усю заборгованість. Наразі йому невідомо де перебувають виконавчі листи. Він не ухилявся від сплати аліментів, спілкувався із позивачем після того, як довідався про даний позов, і остання казала, що залишить його без розгляду. Тому, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача, адвокат Дульдієр Олександр Петрович, у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову мотивуючи тим, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з вини відповідача, адже саме державний виконавець своєю бездіяльністю допустила її утворення, державний виконавець не скерувала вимоги до військової частини в якій служить відповідач та останній дії державного виконавця не оскаржував. У липні 2023 року відповідач погасив заборгованості. Також, представник відповідача подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася у зв`язку з тим, що відповідач спочатку був у пошуках роботи, а з 26.02.022 був призваний до лав ЗСУ і до цього часу захищає Батьківщину на передових позиціях. Крім того, станом на 28.07.2023 заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Відповідач сплачує аліменти по трьох виконавчих провадженнях, зокрема, ще на сина ОСОБА_9 . Тому, він вважає, що у відповідача відсутній умисел на ухилення від сплати заборгованості по аліментах, а пеня може бути зменшена враховуючи вказані обставини.

Суд, заслухавши учасників справи, показання відповідача, допитаного в якості свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з 01 жовтня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 року, яке набрало законної сили 17.04.2018, шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.01.2017 у справі №357/12193/16-ц, провадження НОМЕР_5, що набрало законної сили 16.01.2017, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.11.2016 і до досягнення дитиною повноліття.

17.01.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист у справі №357/12193/16-ц, провадження НОМЕР_5, який на підставі заяви ОСОБА_1 був пред`явлений на примусове виконання до Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та 23.01.2017 головним державним виконавцем Овдієнко Оксаною Сергіївною було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.11.2017 у справі № 357/2563/17, провадження № НОМЕР_5, що набрало законної сили 21.11.2017, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 900,00 грн., щомісячно, починаючи з 13.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття.

31.01.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист у справі № 357/2563/17, провадження № НОМЕР_5, який на підставі заяви ОСОБА_1 був пред`явлений на примусове виконання до Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та 20.02.2018 державним виконавцем Бітюковою Мариною Олександрівною було відкрито виконавче провадження НОМЕР_4.

Вказані обставини підтверджено матеріалами справи (а.с. 6-8,14-15,24,31-32,63,68-71,92-93), матеріалами справи №357/12193/16-ц та справи № 357/2563/17 і визнаються сторонами.

З матеріалів цивільної справи №357/12193/16-ц вбачається, що 03.11.2016 ОСОБА_1 , перебуваючи на 30 тижні вагітності, звернулася до суду з позовом, про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та коштів на особисте утриманні, 03.01.2017 судом задоволено позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням, зокрема, заяви ОСОБА_2 від 03.01.2017 про визнання позову, 03.01.2017 сторонам було направлено рішення суду у вказаній справі до відома та 18.07.2022 на підставі заяви відповідача Білоцерківським міськрайонним судом йому було видано рішення суду від 03.01.2017, яке набрало законної сили.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по АСВП № НОМЕР_3 від 01.06.2023, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.11.2016 і до досягнення дитиною повноліття, (а.с.117-118) вбачається, що за період з вересня 2021 року по травень 2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів встановлена державним виконавцем у розмірі 132973,07 грн.

З матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_3 (а.с. 73, 92-123) вбачається, що 23.01.2017 головним державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Овдієнко Оксаною Сергіївною було відкрито виконавче провадження; 24.10.2017 та 03.05.2019 стягувач звернулася до державного виконавця із заявою про вжиття заходів щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 за період з 03.11.2016 по 24.10.2017 та за період з 01.11.2018 по 30.04.2019; 10.11.2017 ОСОБА_2 надав письмові пояснення до відділу ДВС, в яких зазначив, що не сплачував аліменти з причини недостатності коштів, оскільки він безробітній, та обіцяє до 21.12.2017 погасити заборгованість; 10.11.2017 ОСОБА_2 надав заяву до відділу ДВС, в якій зазначив, що з матеріалами виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів на сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він ознайомлений, права та обов`язки державним виконавцем йому роз`яснені, аліменти зобов`язується сплачувати одночасно з боргом, квитанції надавати до відділу ДВС, а вразі зміни місця проживання чи місця роботи зобов`язався повідомляти відділ в триденний термін. 19.06.2023 державним виконавцем було винесено постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження божника у праві керування транспортними засобами, 20.06.2023 винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2 згідно п.14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із заборгованістю зі спати аліментів; 19.06.2023 державним виконавцем внесено відомості про боржника - ОСОБА_2 до Єдиного реєстру боржників, у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, яка утворилася за період з 01.09.2021 по 19.06.2023 у розмірі 74906,36 грн. та останньому було направлено вказане повідомлення. Також, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що станом на 27.07.2023 заборгованість зі сплати аліментів була сплачена боржником, тому 02.08.2023 державним виконавцем було винесено постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та скасування заходів примусового виконання, у зв`язку з тим, що станом на 02.08.2023 заборгованість зі сплати аліментів погашена у повному обсязі.

З матеріалів цивільної справи № 357/2563/17 вбачається, що 13.03.2017 ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та коштів на особисте утримання, 10.11.2017 судом задоволено позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням, зокрема, обставин зазначених у письмових заперечення відповідача від 13.07.2017 і часткового визнання ним позову, 10.11.2017 сторонам було направлено рішення суду у вказаній справі до відома та 18.07.2022 на підставі заяви ОСОБА_2 йому було видано рішення суду від 10.11.2017, яке набрало законної сили.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по АСВП № НОМЕР_4 від 28.06.2023, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 900,00 грн., щомісячно, починаючи з 13.03.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 81-82) вбачається, що за період з вересня 2021 року по травень 2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів встановлена державним виконавцем у розмірі 18900,00 грн.

З матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_4 (а.с. 92-123) вбачається, що 20.02.2018 державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Бітюковою Мариною Олександрівною було відкрито виконавче провадження; 01.10.2018 стягувач звернулася до державного виконавця із заявою про вжиття заходів щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 за період з 01.04.2018 по 30.09.2018; 01.06.2021 держаним виконавцем внесено відомості про боржника - ОСОБА_2 до Єдиного реєстру боржників, у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, яка утворилася за період з 13.03.2017 по 01.06.2021 у розмірі 45522,00 грн. та останньому було направлено вказане повідомлення; 01.06.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, 19.06.2023 винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання та 20.06.2023 винесено постанову про накладення штрафу згідно п.14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів. Також, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що станом на 27.07.2023 заборгованість зі сплати аліментів була сплачена боржником, тому 02.08.2023 державним виконавцем було винесено постанову скасування заходів примусового виконання, у зв`язку з тим, що станом на 02.08.2023 заборгованість зі сплати аліментів погашена у повному обсязі, про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про скасування тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із ч.1 ч.2 ст. 196 ЦПК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, на підставі рішень суду від 03.01.2017 та від 10.11.2017 відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідно до законодавства зобов`язаний вчиняти дії щодо належного виконання зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач був обізнаний про ухвалені судом рішення, йому було відомо про відкриті виконавчі провадження щодо примусового виконання рішень судів, він зобов`язався повідомляти державного виконавця про сплату ним аліментів з наданням квитанцій, про зміну місця проживання та роботи, та зобов`язався сплачувати аліменти та заборгованість.

Відповідач заперечуючи проти позову вказує на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла у зв`язку з тим, що він проживає у сільській місцевості де тяжко знайти роботу, а потім його мобілізували до лав ЗСУ і він не мав можливості вчинити необхідні дії. Перед тим як їхати до місця дислокації військової частини він до відділу ДВС не ходив, а коли звільнився у відпустку з`явився до державного виконавця, повідомив про своє перебування в ЗСУ, однак документи не подавав.

Однак, з матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_3 (а.с.104-106) вбачається, що відповідач повідомляв державного виконавця, шляхом надання відповідних довідок, про місце роботи у період з січня 2020 року по серпень 2021 року, однак не надав вказані довідки державному виконавцю в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4, та в період з вересня 2021 року по травень 2023 року не повідомив державних виконавців про місце роботи чи перебування на обліку, як безробітній, та про зарахування його на службу до лав Збройних сил України.

З матеріалів справи (а.с.52-53) вбачається, що ОСОБА_2 26 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 призваний у Збройні сили України та має посвідчення УБД від 18.05.2023 з правом на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Однак, до суду не надано достатніх доказів щодо перебування відповідача на службі у військовій частині у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан та беруть участь у виконанні бойових завдань, у період з 26.02.2022 по травень 2023 року.

Також, представник відповідача посилається на те, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася у зв`язку з бездіяльністю державних виконавців, що визнала і позивач у судовому засіданні.

Так, з матеріалів виконавчих проваджень вбачається неналежне виконання державними виконавцями Бітюковою М.О. та Овдієнко О.С. своїх обов`язків згідно Закону України «Про виконавче провадження», однак, сторонами дії чи бездіяльність вказаних держаних виконавців не були оскаржені та до суду не надано відповідних рішень, а згідно ч.1, ч.2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові, зокрема, для громадян і підлягають виконанню на всій території України, а невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Також, відповідачем не оспорювалися розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, що складені державними виконавцями у межах ВП № НОМЕР_3 та ВП № НОМЕР_4 та у липні 2023 року ним сплачено заборгованість зі сплати аліментів на обох дітей у повному обсязі, отже встановлені державними виконавцями суми боргу зі сплати аліментів ним визнані.

Представник відповідача у письмових поясненнях посилається на те, що у відповідача змінився сімейний та матеріальний стан, тому виникла заборгованість і розмір пені у зв`язку з цим може бути зменшений.

Так, згідно ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Однак, відповідачем не надано до суду доказів щодо його матеріального та сімейного стану, які б у своїй сукупності дали змогу суду встановити обставини, на які він посилається у підтвердження заперечень, та підстави для зменшення розміру пені.

Крім того, відповідач не звертався в порядку ст. 192 СК України з відповідним позовом, про зменшення розміру аліментів у зв`язку з зміною сімейного стану, а саме у зв`язку з перебуванням на його утриманні сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання якого він також зобов`язаний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 03.12.2021 і до досягнення дитиною повноліття, на підставі судового наказу № 2-н/357/82/22 від 24.01.2022, який перебуває на примусовому виконанні у Білоцерківському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області та станом на 28.07.2023 заборгованість зі сплати вказаних аліментів відсутня ( а.с.56), та з позовом про звільненні від сплати заборгованості в порядку ст. 197 СК України.

Таким чином, відповідач був обізнаний про рішення суду щодо стягнення з нього на користь позивача аліментів на синів, однак, жодних дій щодо виконання вказаних зобов`язань, щодо щомісячної сплати аліментів на дітей, не вчинив, та сплатив заборгованість зі сплати аліментів вже після подання до суду даного позову.

Враховуючи, що відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами обставини, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, позивач має право на отримання неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2021 року по травень 2023 року.

Суд, при розрахунку пені враховує розрахунки заборгованості зі сплати аліментів за вказаними виконавчими документами, що здійснені державними виконавцями і містяться в матеріалах виконавчих проваджень, та встановив, що розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з вересня 2021 року по травень 2023 року, щодо сплати аліментів на сина ОСОБА_5 становить 18900,00 грн, а на сина - ОСОБА_4 становить 132873,07 грн.

Відповідно до наведеного вище у рішенні порядку обрахунку неустойки (пені) суд встановив, що за період з вересня 2021 року по травень 2023 року, пеня за прострочення сплати аліментів на сина ОСОБА_5 становить 63171,00 грн, а пеня за прострочення сплати аліментів на сина ОСОБА_4 становить 763328,82 грн.

Враховуючи положення ч.1 ст. 196 СК України, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості, яка за період з вересня 2021 року по травень 2023 року становила 18900,00 грн та 132873,07 грн.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, діючи в межах заявлених позовних вимог та з урахуванням принципу диспозитивності, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 132 973,07 грн. та пені за прострочення сплати аліментів на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 18 029,60 грн.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду вказаного позову, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 1510,03 грн.

Керуючись ст. 7, 180, 182, 196 СК України, ст. 4, 12, 13, 76-82, 133, 137, 141, 223, 258 -259, 265, 268, 274-279, 354 - 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 132 973,07 грн. (сто тридцять дві тисячі дев`ятсот сімдесят три гривні 07 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 18 029,60 грн. (вісімнадцять тисяч двадцять дев`ять гривень 60 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1510,03 грн. (одна тисяча десять гривень 03 копійки).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.10.2023.

Суддя О. В. Бондаренко