ПОСТАНОВА

Іменем України

03 жовтня 2023 року м. Кропивницький

справа № 398/3747/22

провадження № 22-ц/4809/851/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Голованя А.М. , Дьомич Л.М.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідачі - Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградська обласна прокуратура.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційними скаргами Кіровоградської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та Державної казначейської служби України на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 травня 2023 року, у складі головуючого судді Стручкової Л.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградської обласної прокуратури про компенсацію моральної шкоди, спричиненої незаконними рішеннями, неефективним розслідуванням та протиправною бездіяльністю посадових осіб, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Кіровоградської обласної прокуратури про компенсацію моральної шкоди, спричиненої незаконними рішеннями, неефективним розслідуванням та протиправною бездіяльністю посадових осіб.

В обґрунтування позову зазначав, що 26.02.2016 він звернувся до Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про внесення відповідних відомостей до ЄРДР та вимогою розпочати досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 190, 382 КК України.

Вказана заява була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №2439.

В заяві про кримінальне правопорушення зазначено інформацію про те, що 05.04.2012 мешканець м. Олександрії ОСОБА_2 , шляхом введення в оману та зловживаючи довірою ОСОБА_1 , отримав від нього грошові кошти у розмірі 20000 доларів США, які згідно наданої розписки повинен був повернути до 30.08.2013, але в подальшому їх привласнив та розпорядився ними на власний розсуд.

Позивач вважав, що ОСОБА_2 фактично скоїв по відношенню до ОСОБА_1 шахрайські дії, вчинені в особливо великих розмірах, оскільки ОСОБА_2 скориставшись тривалими стосункам з ОСОБА_1 , що існували між ними, шляхом саме зловживанням довірою заволодів вищевказаною сумую грошей в іноземній валюті без наміру їх повернути власнику.

01.03.2016 до ЄРДР СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області були внесені відповідні відомості за №0000580, та розпочате кримінальне провадження лише за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Позивача було повідомлено про початок досудового розслідування, а також відповідно до діючого законодавства було повідомлено прокурора Олександрійської місцевої прокуратури, в тому числі, начальником СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області було доручено вжити всіх заходів щодо всебічного, швидкого, повного та неупередженого розслідування по кримінальному провадженні № 0000580 від 01.03.2016, як того вимагає чинне законодавство України.

Відомості за ч. 3 ст. 190 КК України до ЄРДР було внесено на підставі ухвали слідчого судді №398/1951/16-к від 17.06.2016 , якою також скасовано постанову слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області про закриття кримінального провадження за №0000580.

По кримінальному провадженню за № 0000580 від 01.03.2016, позивач особисто 17.08.2018 подав відповідну заяву про залучення його до даного провадження як потерпілого.

07.09.2018 його було допитано СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області у якості потерпілого, і тільки цього ж дня була вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого по кримінальному провадженні № 0000580 від 01.03.2016.

Вказав, що зазначений допит був лише формальністю, оскільки в подальшому ніхто із уповноважених (службових) осіб ніяких фактів взагалі належним чином не перевіряв, ніяких підозр не вручав, усіх без включення слідчих дій не проводив, що в цілому суперечить законним вимогам діючого КПК України.

Щодо кримінального провадження за № 0001699 від 16.07.2016, розпочатого за ознаками скоєного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, то лише 09.01.2023 СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області йому була вручена відповідна пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а також було допитано у якості потерпілого.

Вважав, що мала місце бездіяльність посадових (службових) осіб із органу досудового розслідування, та відсутність належного процесуального керівництва з боку прокуратури, що підкреслює лише неефективне, довготривале та безрезультатне досудове розслідування за що жодну винну особу покарано не було.

Зазначав, що на його неодноразові звернення до керівництва ГУНП в Кіровоградській області, надавались до виконання письмові вказівки від 28.07.2016 та від 29.10.2019 в яких прописано, що досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000580 від 01.03.2016 належним чином не організовано та здійснюється із порушенням вимог чинного КПК України.

Таким чином, з боку слідчих керівництво СВ ГУНП в Кіровоградській області вбачає порушення вимог діючого КПК України, тобто, орган досудового розслідування на протязі тривалого часу неефективно і безвідповідально проводило розслідування, яке по суті відбувалось із порушенням норм КПК України.

29.03.2016, 12.06.2018 слідчими виносились постанови про закриття кримінального провадження, однак, відповідними постановами прокурорів Олександрійської місцевої прокуратури від 13.06.2016 та від 02.07.2018, такі процесуальні рішення були скасовані, що підтверджує прийняття слідчими чисельних незаконних рішень під час розслідування, які взагалі не відповідають вимогам чинного КПК України.

Про те, що досудове розслідування є неефективним, позивач неодноразово повідомляв, як ГУНП в Кіровоградській області, так і Олександрійську окружну прокуратуру, але ніякого правового реагування з боку посадових (службових) осіб чи прокурорів взагалі не відбулось, окрім як скасування незаконних рішень, а також надання повторних письмових вказівок, які до речі ніхто не виконує.

В порядку ст. 36 КПК України, процесуальним прокурором у вже двох кримінальних провадження, з метою активізації стану досудового розслідування начальнику СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області були надані обов`язкові для виконання вказівки.

Зазначав, що у цих двох кримінальних провадження в яких він є потерпілим, жодною посадовою (службовою) особою СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області не були продовженні загальні строки досудового розслідування, ці два кримінальні провадження не об`єднанні в одне, що є порушенням вимог чинного КПК України.

У повідомленні із Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області вказано, що саме досудове розслідування кримінальних проваджень за № 0000580 від 01.03.2016, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, а також за № 0001699 від 06.07.2016, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, триває і перебуває на контролі.

При цьому, до часу його звернення до суду з цим позовом, взагалі ніяких слідчих дій, ані належного проведення досудового розслідування ніякими посадовими (службовими) особами зі СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області не здійснювалось, що суперечить законним вимогам чинного законодавства України.

Посилався на п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалков та інші проти України», що за ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування.

Розслідування має бути ретельним, безструнним і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертів. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Внаслідок ігнорування чітко визначених норм діючого КПК України при розслідуванні кримінальних проваджень № 0000580 від 01.03.2016 та № 0001699 від 06.07.2016 , а також неефективним їх розслідуванням за одним і тим же фактом, в тому числі протиправною тривалою бездіяльністю посадових осіб Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області та Олександрійської окружної прокуратури, йому як потерпілому було завдано моральної шкоди.

Протягом семи років відповідачі при розслідуванні кримінальних проваджень № 0000580 від 01.03.2016 та 0001699 від 06.07.2016 не зібрали належних доказів, які і так маються в матеріалах даного провадження, тим самим, лише ігнорували протягом тривалого часу вимоги діючого КПК України.

В результаті протиправних дій посадових осіб державних органів з приводу неодноразового закриття зазначених кримінальних проваджень, тривалого та неефективного проведення досудового розслідування, відсутності належного процесуального керівництва з боку прокуратури, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що протягом досить тривалого часу він вимушений звертатися та систематично відвідувати суди, органи поліції і прокуратури різних рівнів, з метою захисту та поновлення своїх прав як потерпілого.

Саме через бездіяльність Олександрійського РВП та Олександрійської окружної прокуратури, повинен відволікатися від своїх повсякденних турбот і систематично приходити на судові засідання, щоб досягти справедливості у справі.

Внаслідок протиправних дій посадових осіб державних органів він вимушений витрачати досить значний час та сили, що призвело до позбавлення можливості продовжувати активне особисте та суспільне життя, що в свою чергу, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Звернувся до суду за захистом своїх прав та на компенсацію моральної шкоди. Вважає, що в даному випадку, сума достатня для відшкодування завданої йому моральної шкоди становить 600000,00 гривень.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку моральну шкоду в сумі 50 000 грн .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду Кіровоградська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області та Державна казначейська служба України подали апеляційні скарги.

Кіровоградська обласна прокуратура у своїй апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено необґрунтоване рішення, у зв`язку із не дослідженням всіх фактичних обставин справи. Також зазначає, що позивачем не визначено, у чому саме полягає завдання йому моральної шкоди, а також не довів належними доказами та з яких міркувань визначав розмір моральної шкоди (а.с.196 - 204).

Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області у своїй апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення, в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вважає, що Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області є неналежним відповідачем у даній справі та не є суб`єктом відшкодування моральної шкоди.

Вказує, що сам факт скасування процесуального рішення слідчого не свідчить про завдання особі шкоди. Зобов`язання про відшкодування шкоди відповідно до ст.ст. 1166,1167,1176 ЦК України виникає на підставі наявності незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача.

Зазначає, що відсутні будь які докази на підтвердження незаконних дій органу досудового розслідування та про завдані моральні страждання позивачу, а тому твердження позивача є лише припущенням (а.с. 180 -182).

В апеляційній скарзі Державної казначейської служби України ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового рішення про про відмову у задоволенні позову. Вважає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно - наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач, а тому позовні вимоги є недоведеними.

Крім того, Державна казначейська служба України посилається на постанову Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 у справі №199/6713/14-ц та вбачається, що не допускається стягнення моральної та матеріальної шкоди із казначейства, оскільки це змінює встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів ,а у постанові Великої палати Верховного Суду у справі №910/23967/16 вказано, що процесуальний закон не встановлює необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора Адамову О.О., представника ГУНП Тарасенка Я.І. , позивача , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про часткове задоволення апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення частково не відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Звернувшись із даним позовом позивач посилався на те, що йому було завдано як моральної так і матеріальної шкоди внаслідок бездіяльності посадових (службових) осіб органу досудового розслідування та прокуратури, що призвело до неефективного, довготривалого та безрезультатного досудового розслідування.

У відшкодування моральної шкоди позивач просив стягнути на його користь 600 000,00 грн шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку компенсації завданої незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури.

Рішенням суду першої інстанції частково задоволено позовні вимоги та стягнуто на користь позивача з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку у відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн.

Колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні з таких підстав.

Встановлено, що 26.02.2016 ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про кримінальне правопорушення та просив внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 та ч.3 ст.382 КК України (а.с.9-11).

Вказана заява 29.02.2016 була зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №2439.

01.03.2016 до ЄРДР внесені відповідні відомості з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст. 382 КК України, номер кримінального провадження №0000580 та розпочато досудове розслідування (а.с.12, 14).

29.03.2016 слідчим СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000580, за фактом умисного невиконання ОСОБА_2 рішення суду, що набрало законної сили, за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України (а.с.22-23).

Постановою заступника керівника Олександрійської місцевої прокуратури від 13.06.2016 вищевказану постанову слідчого від 29.03.2016 скасовано, з підстав порушення вимог КПК України. В постанові зазначено, що під час досудового розслідування, слідчим не проведено необхідних слідчих дій, спрямованих на об`єктивне, повне та всебічне з`ясування обставин у кримінальному провадженні та не досліджено всіх обставин, які підлягають доказуванню, передбачені ст.91 КПК України. В ході розслідування не визнано потерпілим та не допитано ОСОБА_1 , не допитано ОСОБА_2 з приводу невиконання останнім судового рішення, не встановлено інші обставини, які підтверджують чи спростовують наміри ОСОБА_2 на невиконання рішення суду (а.с. 25-26).

Кримінальне провадження направлено до СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області для організації подальшого досудового розслідування.

12.06.2018 слідчим СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000580, за фактом умисного невиконання ОСОБА_2 рішення суду, що набрало законної сили, за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України (а.с.24).

Постановою прокурора Олександрійської місцевої прокуратури від 02.07.2018 вищевказану постанову слідчого від 12.06.2018 скасовано, оскільки вона винесена з порушенням вимог КПК України. В постанові зазначено, що під час досудового розслідування, слідчим порушено вимоги КПК України, не залучено та не вручено потерпілому пам`ятку про процесуальні права, не здійснено допит ОСОБА_3 в якості потерпілого, не витребувано документацію необхідну для встановлення обставин події (а.с.27-28).

Кримінальне провадження направлено до СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області для організації подальшого досудового розслідування.

Численні вказівки надані у вказаному кримінальному провадженні належним чином не виконувались.

17.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про залучення його в якості потерпілого по кримінальному провадженню №0000580 (а.с.31). 07.09.2018 позивачу було вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого (а.с.13, 32).

Допит ОСОБА_1 в якості потерпілого по кримінальному провадженню №0000580 від 01.03.2016 було проведено 07.09.2018 (а.с.33-34).

Ухвалою слідчого судді №389/1951/16-к від 17.06.2016 зобов`язано уповноважену посадову особу Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області внести до ЄРДР відомості за вищевказаною заявою ОСОБА_1 від 26.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (а.с. 66-68).

Відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України до ЄРДР було внесено 06.07.2016 за № 0001699.

За твердженням позивача, про ці обставини він дізнався з листа Олександрійської окружної прокуратури від 15.12.2022 (а.с.150-151).

По кримінальному провадженню № 0001699 від 06.07.2016 його у якості потерпілого залучили і допитали лише 09.01.2023, тобто коли вже тривав судовий розгляд даної цивільної справи.

Колегія суддів вважає, що зазначені дії підтверджують бездіяльність органу досудового розслідування, але розмір відшкодування слід змінити із врахуванням розумності та справедливості.

Згідно положень ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Суд першої інстанції правильно встановив, що слідство у кримінальних провадженнях №0000580 та №0001699, триває з 2016 року по теперішній час. Під час досудового розслідування так і не була встановлена особа, яка скоїла злочин.

Таким чином, досудове розслідування триває дуже довгий проміжок часу, є неефективним та безрезультатним, що в свою чергу порушує права позивача, оскільки стороною обвинувачення не зібрано жодних доказів, які б дали можливість встановити істину у справі та забезпечити належний захист потерпілої сторони. Кримінальне провадження двічі закривалось, але такі постанови були скасовані. Таку бездіяльність органу досудового розслідування позивач вважає незаконною, такою, що завдає йому моральної шкоди, яка виражається у сильних душевних хвилюваннях, оскільки держава в особі органу досудового розслідування не може захистити його порушене право, яке підлягає захисту.

Частиною 2 ст.55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За п.п. 8, 9 ч. 2 ст.16 ЦК України відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди є спо

Відповідно до ч.1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За загальними положеннями, передбаченими ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті.

Суд першої інстанції правильно послався на постанову від 12.03.2019 у справі № 920/715/17, провадження №12-199гс18, де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого і держави, що не регулюються нормами КПК України, а суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Тому відсутня необхідність у попередньому судовому рішенні або рішенні іншого компетентного органу, яким має бути встановлено протиправність відповідних дій, рішень чи бездіяльності державного органу при здійснені кримінального провадження, як підстави для відшкодування шкоди.

Спірні деліктні правовідносини можуть виникати через дії, які не опосередковуються регулюванням КПК України.

Дії (бездіяльність) посадових осіб прокуратури та ГУНП, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у подібній справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки .

Відповідно до ч.6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою КМУ від 15.04.2015 №215, центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України, яка, зокрема, здійснює безспірне списання здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Пунктом 35 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року, визначено, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що проводить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Суд першої інстанції дав спору правильну юридичну оцінку ,але розмір відшкодування моральної шкоди не є співрозмірним із тяжкістю завданих моральних збитків позивачу.

Виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, враховуючи усі обставини даної справи, глибину моральних страждань, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача 3000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Кіровоградської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та Державної казначейської служби України - задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 травня 2023 року в частині розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди - змінити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на відшкодування моральної шкоди - -3000,00 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

30.10.2023 - складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л.Дуковський

Судді А.М.Головань

Л.М. Дьомич