ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9546/13-ц Номер провадження 22-ц/814/3808/23Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Кириченко В.В.

розглянув у режимі відеоконференції в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Поліканова Андрія Миколайовича, представника ОСОБА_1 , на заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 21 листопада 2013 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначено) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У липні 2013 року ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі газопромислового управління «Полтавагазвидобування» звернулося до суду з вказаним позовом, після зміни позовних вимог остаточно просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укргазвидобування» в особі Газопромилового управління «Полтавагазвидобування» вартість витрат по зберіганню автомобілів: бензовоза марки «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом з автоцистерною без державних номерних знаків, та автомобіля марки МАЗ НОМЕР_2 з автоцистерною НОМЕР_3 в сумі 122 687 гривень 78 коп.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 10 серпня 2012 року у кримінальній справі №1622/2748/2012; 1/1622/286/2012 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання. Кримінальну справу відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 закрито у зв`язку із зміною обстановки із звільненням їх від кримінальної відповідальності.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 17 січня 2013 року цивільний позов ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

У межах кримінального провадження ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» понесло витрати на зберігання двох автомобілів, які визнані речовими доказами, що є шкодою, завданою підприємству злочином.

Оскільки відповідачі визнані винними у вчинені злочину, то саме вони мають солідарно відшкодувати витрати позивача за зберігання речових доказів, так як ці витрати є наслідком їх винних дій.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21 листопада 2013 року позов ПАТ «Укргазвидобування» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином, задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» вартість витрат по зберіганню автомобілів сумі 122 687 гривень 78 копійок.

Вирішено питання судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 21 червня 2022 року апеляційну скаргу адвоката Книша С.І., представника ОСОБА_3 , задоволено частково.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2013 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Укргазвидобування» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином. Ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з АТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 840,30 грн.

У березні 2023 року адвокат Поліканов А.М., представник ОСОБА_1 , звернувся до місцевого суду із заявою про скасування заочного рішення, просив поновити строк на оскарження заочного рішення, скасувати його та відмовити в задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 23 травня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Поліканова А.М., представника ОСОБА_1 , про поновлення строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Заяву адвоката Поліканова А.М., представника ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 21 листопада 2013 року залишено без задоволення.

Адвокат Поліканов А.М., представник ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції залишив поза увагою, те що судові витрати на зберігання речових доказів в межах кримінальної справи не є майновою шкодою, яка може бути стягнута в порядку цивільного судочинства, судові витрати на зберігання речових доказів покриваються за рахунок держави.

Зазначається, що до спірних правовідносин слід застосовувати КПК України, затверджений Законом № 1001-05 від 28.12.1960.

Звертав увагу, що під час досудового слідства постановою слідчого визнано речовими доказами: автомобіль «Мегсеdes Benz 1838», 1983 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом типу ТЗ Цистерна без держаних номерних знаків, який 23.08.2010 року передано на відповідальне зберігання на територію Машівського цеху з видобутку нафти та тазу ГПУ «Полтавагазвидобуванпя»; автомобіль «МАЗ 5432», д. н. з. НОМЕР_2 , з напівпричепом-цистерною НОМЕР_3 , який 23.08.2010 року передано на відповідальне зберігання в ГС «Солоха». Тобто, з моменту винесення постанови слідчого про визнання речовими доказами вищезазначені транспортні засоби набули статусу речових доказів в межах кримінального провадження, на які розповсюджується дія норм щодо порядку вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальній справі.

Зазначається, що відшкодування понесених витрат на зберігання вказаних транспортних засобів здійснюються за рахунок бюджетних коштів, а у випадку здійснення зберігання не спеціалізованим підприємством, відшкодування понесених ним витрат є безумовним обов`язком держави. Тому вважає, що підстав для покладення на відповідачів обов`язку відшкодовувати витрати за зберігання транспортних засобів, які визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, не має.

У відзиві АТ «Укргазвидобування», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Звертається увага, що суд першої інстанції обґрунтовано залишив без задоволення заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення, оскільки така заява подана з порушенням встановлених законом строків.

Виконавче провадження з примусового рішення суду, яке оскаржується, тривало більше, ніж вісім років і завершено 11травня 2023 року.

Підкреслюється, що матеріалами справи спростовується твердження відповідача про розгляд справи без його належного повідомлення про дату, час ті місце судового засідання.

Вина ОСОБА_1 у нанесені збитків підприємству підтверджена вироком суду у кримінальній справі.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Рішення суду оскаржується лише в частині стягнення збитків з ОСОБА_1 , а тому відповідно до приписів ст.367 ЦПК України його законність і обґрунтованість в іншій частині апеляційним судом не перевіряється.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 10 серпня 2012 року у кримінальній справі №1622/2748/2012; 1/1622/286/2012 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання, стосовно інших відповідачів, у тому числі і ОСОБА_1 , кримінальну справу закрито, в зв`язку зі зміною обстановки, із звільненням від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.15, ст. 198 КК України на підставі ст.7 КПК України та ст. 48 КК України (т.1 а.с.27-41).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17 січня 2013 року вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 10 серпня 2012 року відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 у частині залишення без розгляду цивільного позову ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» скасовано і справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду залишено без змін (т.1 а.с.42-47).

Вказаними рішеннями встановлено, що під час досудового слідства, яке здійснювало слідче управління УМВС України в Полтавській області, по справі № 10050095 постановою слідчого визнано речовими доказами: автомобіль «Мегсеdes Benz 1838», 1983 року випуску, д. н. з. НОМЕР_1 з напівпричепом типу ТЗ Цистерна без держаних номерних знаків, який 23.08.2010 року передано на відповідальне зберігання на територію Машівського цеху з видобутку нафти та тазу ГПУ «Полтавагазвидобуванпя»; автомобіль «МАЗ 5432», д. н. з. НОМЕР_2 , з напівпричепом-цистерною НОМЕР_3 , який 23.08.2010 року передано на відповідальне зберігання в ГС «Солоха» (т.1 а.с.47).

Як вбачається з калькуляції, вартість зберігання одного автомобіля за одну добу на об`єкті ГПУ «Полтавагазвидобування» згідно калькуляції витрат складає 107,81 грн (т.1 а.с.55).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що витрати по зберіганню автомобілів, є майновою шкодою, яка була завдана неправомірними діями відповідачів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно із ст.78 КПК України 1960 р. (чинної станом на час виникнення спірних правовідносин) речовими доказами є предмети, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину або були об`єктом злочинних дій, гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, і всі інші предмети, які можуть бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних або для спростування обвинувачення чи пом`якшення відповідальності.

Відповідно до ст.79 КПК України 1960 р.: речові докази повинні бути уважно оглянуті, по можливості сфотографовані, докладно описані в протоколі огляду і приєднані до справи постановою особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора або ухвалою суду. Речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації.

Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125 (даті Інструкція, чинна станом на час виникненням спірних правовідносин), встановлюються єдині правила вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства і судового розгляду, а також порядок виконання рішень органів досудового слідства, дізнання і суду щодо речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна.

За п. 19 Інструкції зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у Ті провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу. При вилученні, а також при передачі на зберігання транспортного засобу за обов`язковою участю співробітника Державної автомобільної інспекції або спеціаліста, а при можливості і за участю його власника складається документ про технічний стан транспортного засобу.

Відповідно до п. 13 Інструкції витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно; у випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави. У разі направлення у подальшому кримінальної справи до суду з обвинувальним висновком чи для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності такі витрати на підставі пункту другого частини першої статті 91 КПК України (1001-05) включаються до складу судових витрат, питання про які вирішується судом у порядку, передбаченому статтею 93 КПК України (1001-05).

Відповідно до ст. 91 КПК 1960 р. судові витрати складаються:

1) із сум, що видані і мають бути видані свідкам, потерпілим, експертам, спеціалістам, перекладачам і понятим;

2) із сум, витрачених на зберігання, пересилання і дослідження речових доказів;

3) з інших витрат, що їх зробили органи дізнання, досудового слідства і суд при провадженні у даній справі.

За ст. 93 КПК 1960 р. судові витрати покладаються на засуджених, крім сум, що видані і мають бути видані перекладачам, або приймаються на рахунок держави.

У свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнаю у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки): доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, витрати на зберігання речових доказів, понесені особою у межах кримінального провадження, за своєю правовою природою є судовими витратами, питання про розподіл яких вирішується за правилами КПК, тому висновок суду першої інстанції про стягнення зазначених витрат як шкоди, заподіяної злочином, є помилковим.

Таким чином, заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 листопада 2013 року в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вимоги про стягнення із ОСОБА_1 коштів у рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином.

Відповідно ст. 141 ЦПК України з АТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 840,50 грн за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Поліканова Андрія Миколайовича, представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 21 листопада 2013 року скасувати в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином, ухвалити нове рішення в цій частині.

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (на час перегляду рішення - Акціонерне товариство «Укргазвидобування») до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 840,30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 18 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов