Справа № 309/3647/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 травня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Готра Т.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 03 жовтня 2022 року у справі № 309/3647/22 (Головуючий: Орос Я.В.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 21 лютого 2009 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_1 укладений шлюб і у цьому шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На теперішній час позивач та відповідачка припинили фактичні шлюбні відносини, у зв`язку з чим позивач звернувся із позовом про розірвання шлюбу. Після припинення шлюбних відносин утриманням дітей повністю займається позивач, натомість відповідачка всі зароблені кошти витрачає на власне дозвілля, в тому числі на спиртні напої.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Хустського районного суду від 23 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття, починаючи з 30 серпня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та є необґрунтованим, так як суд під час прийняття рішення не прийняв до уваги те, що відповідачка з дітьми та чоловікоми проживали за однією адресою, на день подачі позову та ухвалення рішення по справі вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку. На день ухвалення рішення не надно будь яких доказів, що відповідачка не проживає по місцю своєї реєстрації та місцю проживання їх з позивачем дітей. Також відповідач зазначає, що вона перебуваючи у декретній відпустці по догляду за дитиною підробляє перукарем, та має незначні доходи, які вона тратила на потреби сім`ї створюючи дітям гідні умови для проживання та розвитку.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 23 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та надано учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 21.02.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 виданий виконкомом Стеблівської сільської ради Хустського району Закарпатської області 21 лютого 2009 року.

За час перебування у шлюбі у позивача з відповідачем народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даний факт стверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 виданим виконкомом Стеблівської сільської ради Хустського району Закарпатської області 17 березня 2010 року та Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 виданим виконкомом Стеблівської сільської ради Хустського району Закарпатської області 30 вересня 2020 року.

Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2020 року у справі № 158/1638/18 вказано, що «згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитей, не надав жодного доказу того що діти проживають саме з ним і відповідачка не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні сина.

Акт обстеження житлово-побутових і матеріальних умов громадянина який було додано до позовної заяви не може бути належним доказом та підставою для стягнення з відповідачки аліментів, оскільки в такому не вказано де на момент складання Акту знаходилася мати дітей та чи вона проживає за місцем проживання дітей. Крім цього, даний Акт складений депутатом Хустської міської ради Чегіль В. не містить мокрих печаток, і відсутнє підтвердження того, що депутат Чегіль В. є уповноваженою особою для складання такого Акту.

Натомість відповідачем до апеляційної скарги додано довідку видану виконавчим комітетом Хустської міської ради від 23 січня 2023 року № 2418/02-22, згідно якої, відповідач ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 та має такий склад сім`ї: ОСОБА_2 чоловік, ОСОБА_3 син, ОСОБА_2 син.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що позивачем не було надано жодного доказу того, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають разом з ним, колегія суддів приходить до висновку, що немає підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити, із вищезазначених підстав.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хустського районного суду від 03 жовтня 2022 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 травня 2023 року.

Головуючий

Судді: