КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-з/824/1220/2023
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2023 року місто Київ
справа №370/168/20
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.
суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Білоцької Л.В. за заявою відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -
В січня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено.
В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнаноза ОСОБА_3 право власності на:
- 3/4 частини житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 87,3 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнаноза ОСОБА_1 право власності на:
- 1/4 частини житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 87,3 кв.м, житловою площею 40,6 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 22 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року залишено без задоволення.
Додатковим рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2023 року заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн.
Не погоджуючись з додатковим рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2023 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
Постановою Київського апеляційного суду від 19 вересня2023 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задоволено частково.
В обґрунтування вимог заяви посилався на те, що задля реалізації свого права на отримання професійної правничої допомоги, 25 березня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «С.Д.К.Партнерс» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.
03 травня 2023 року між Адвокатським об`єднанням «С.Д.К.Партнерс» та відповідачем ОСОБА_1 було підписано додатковий договір №3 яким закріплено, що відповідності до п.1.1. договору клієнт доручає Об`єднанню вчиняти всі необхідні юридичні дії, захист та представництво інтересів клієнта в зв`язку з переглядом в апеляційному порядку заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2021 року у справі №370/168/20 за позовом ОСОБА_3 до клієнта про поділ майна.
11 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що розмір витрат на правову допомогу є недоведеним, завищеним, не співмірним із складністю справи, не відповідає критерію розумності. Вважає, що сторона відповідача намагається довести суду наявність судових витрат, які вона понесе у майбутньому , але на переконання позивача такі зобов`язання було створено штучно.
Представники позивача у судовому засіданні апеляційного суду заперечувати проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника відповідача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу у його відсутність та у відсутність відповідача.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев'ятої статті 141 цього Кодексу.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п'ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VIдоговір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
25 вересня 2023 року представником відповідача ОСОБА_1 - Крупськ им В.В. було подано до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, що підтверджується конвертом, отже останнім були дотримані вимоги ч.1 ст.134 та ч.8 ст.141 ЦПК України.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування адвокатом Крупським В.В. надано копії: договору про надання правової (правничої) допомоги від 25 березня 2021 року, укладеного міжАдвокатським об`єднанням «С.Д.К.Партнерс» та відповідачем ОСОБА_1 ; додаткового договору №3 від 03 травня 2023 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «С.Д.К.Партнерс» та відповідачем ОСОБА_1 ; акту приймання-передачі від 21 вересня 2023 року до договору та додаткового договору №3.
Відповідно до акту приймання-передачі від 21 вересня 2023 року до договору та додаткового договору №3 об'єднання надало клієнту правову (правничу) допомогу до умов договору, додаткового договору №2, а клієнт прийняв правову допомогу, яка включає:
ознайомлення з наданими матеріалами та проведення правового аналізу документів, розроблення та узгодження правової позиції, складання апеляційної скарги на додаткове рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 квітня 2023 року у справі №370/168/20 - 2,5 годин - 7500 грн.;
участь в судовому засіданні 19 вересня 2023 року під час розгляду справи №370/168/20 в Київському апеляційному суді (підготовка до засідання, дорога до суду, безпосередня участь в засіданні) - 1 година - 3000 грн.).
Колегія суддів також вважає необхідним зазначити, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
У випадку встановленого фіксованого розміру погодинних ставок адвокатів сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми погодинних ставок адвокатів зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановахОб'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.
11 жовтня 2023 року представником позивача до суду апеляційної інстанції було подано клопотання, в якому останній просив відмовити у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення, оскільки заявлені витрати є необґрунтованими, не співмірними.
Беручи до уваги складність справи, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу відповідачу ОСОБА_1 робіт, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, пропорційність від задоволених вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла висновку про доведеність понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу при оскарженні додаткового рішення суду у розмірі 2000 грн.
Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн., колегія суддів вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції при оскарженні додаткового рішення суду, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.
При цьому, колегія суддів врахувала заперечення представника позивача, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування правової допомоги.
Доводи представника позивача, викладені у заяві про зменшення розміру витрат на правову допомогу про те, що акт прийому-передачі не був складений одразу після подання апеляційних скарг, а після розгляду по суті апеляційних скарг Київським апеляційним судом, сторони погодили строк оплати 20 грудня 2023 року, а тому вважає, що сторона відповідача намагається довести суду наявність судових витрат, які вона понесе в майбутньому, колегія суддів відхиляє, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
З огляду на вищевикладене,колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесенівитрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.
Керуючись ст.ст.268, 270, 382-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - задовольнитичастково.
Ухвалити додаткове судове рішення наступного змісту.
Стягнути з ОСОБА_3 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді апеляційної інстанції при оскарженні додаткового рішення суду у розмірі 2000 грн.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст додаткової постанови складено 19 жовтня 2023 року.
Судді: