Справа № 204/9700/23
Провадження № 2/204/2742/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Романюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення компенсації втрати частини заробітку, -

В С Т А Н О В И В:

28 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив 04 липня 2023 року, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на його користь компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 118 676,50 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що з 28 березня 2018 року по 12 листопада 2020 року він перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», 12 листопада 2020 року він був звільнений за власним бажанням. За цей час у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі. При звільненні відповідач так і не провів з позивачем остаточний розрахунок по заробітній платі. Заборгованість по заробітній платі на 25 лютого 2021 року, тобто станом на день складання довідки № 537 від 25 лютого 2021 року, наданої відповідачем, складала 240 221,79 грн. 10 грудня 2020 року він звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, та середнього заробітку за час затримки при звільненні. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2021 року по справі № 235/8998/20 на користь позивача стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній латі в сумі 240 221,79 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 81 391,08 грн. Рішення суду не виконано. Законодавством передбачено, що, якщо виплата зарплати затримується на один і більше календарних місяців, роботодавець зобов`язаний нарахувати і виплатити працівникам компенсацію втрати частини заробітної плати (ст. 34 Закону України про оплату праці та ст. 1, 2 Закону України № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Беручи до уваги, що відповідачем були порушені строки виплати заробітної плати, а також не проведений з позивачем кінцевий розрахунок при звільненні, та більше того, до цього часу не виконано рішення суду, заборгованість не виплачена, то відповідач зобов`язаний виплатити компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати. За розрахунками позивача розмір компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період по травень 2023 року становить 118 676,50 грн. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом.

27 липня 2023 року до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, в якій він остаточно просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на його користь компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 121 750,03 грн. В обгрунтування заяви зазначив, що станом на 22 липня 2023 року рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2021 року по справі № 235/8098/20 виконано приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Варавою Романом Сергійовичем, заборгованість по заробітній платі виплачена 22 липня 2023 року. У зв`язку з цим, за розрахунками позивача розмір компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату у за період з грудня 2019 року по червень 2023 року становить 121 750,03 грн.

У судове засідання позивач не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28 березня 2018 року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 10-11).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

12 листопада 2020 року на підставі наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» № 316к від 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України, що також підтверджується копією його трудової книжки ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За період роботи на підприємстві відповідача у Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» перед ОСОБА_1 виникла заборгованість по заробітній платі, а саме за період з листопада 2019 року по листопад 2020 року.

Відповідно до довідки № 537 від 25 лютого 2021 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (а.с. 8-9), з ОСОБА_1 проведено розрахунок включно по жовтень 2019 року, сума заборгованості на дату складання довідки становить 240 221,79 грн., з яких:

- за листопад 2019 року: нараховано 26 494,66 грн., сплачено 13 380,00 грн., заборгованість (за відрахуванням податків, зборів) 7 683,25 грн.;

- за грудень 2019 року: нараховано 22 167,91 грн., сплачено 4 050,00 грн., заборгованість (за відрахуванням податків, зборів) 13 573,49 грн.

- за січень 2020 року: нараховано 24 724,84 грн., сплачено 0,00 грн., заборгованість (за відрахуванням податків, зборів) 19 656,25 грн.;

- за лютий 2020 року: нараховано 23 768,43 грн., сплачено 0,00 грн., заборгованість (за відрахуванням податків, зборів) 18 895,90 грн.;

- за березень 2020 року: нараховано 26 256,14 грн., сплачено 1 000,00 гривень, заборгованість (за відрахуванням податків, зборів) 19 873,63 грн.;

- за квітень 2020 року: нараховано 27 073,43 грн., сплачено 0,00 грн., заборгованість (за відрахуванням податків, зборів) 21 523,38 грн.;

- за травень 2020 року: нараховано 33 050,30 грн., сплачено 2 000,00 грн., заборгованість (за відрахуванням податків, зборів) 24 275,00 грн.;

- за червень 2020 року: нараховано 29 498,44 грн., сплачено 12 200,00 грн., заборгованість (за відрахуванням податків, зборів) 11 251,26 грн.;

- за липень 2020 року: нараховано 26 350,34 грн., сплачено 9 900,00 грн., заборгованість (за відрахуванням податків, зборів) 11 048,52 грн.;

- за серпень 2020 року: нараховано 26 741,10 грн., сплачено 0,00 грн., заборгованість (за відрахуванням податків, зборів) 21 259,17 грн.;

- за вересень 2020 року: нараховано 28 936,69 грн., сплачено 0,00 грн., заборгованість (за відрахуванням податків, зборів) 23 004,67 грн.;

- за жовтень 2020 року: нараховано 28 447,56 грн., сплачено 0,00 грн., заборгованість (за відрахуванням податків, зборів) 22 615,81 грн.;

- за листопад 2020 року: нараховано 31 866,19 грн. (8 171,35 грн. робочі дні 8 дн., 22 783,50 грн. - компенсація за невикористану відпустку при звільненні 25 дн., 911,34 грн. в рахунок щорічної відпустки 1 дн.), сплачено 0,00 грн., заборгованість (за відрахуванням податків, зборів) 25 561,46 грн.

Отже, з вищевказаної довідки вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі станом на 25 лютого 2021 року становила 240 221,79 грн. та вказана заборгованість визначена вже за вирахуванням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів, тобто є сумою, яка належала позивачу до виплати.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2021 року по справі № 235/8098/20 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 : заборгованість з нарахованої, але не сплаченої заробітної плати, за листопад - грудень 2019 року, січень - листопад 2020 року в загальній сумі 240 221,79 грн. (сума визначена з урахуванням утримання прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів); середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.12.2020 року по 17.03.2021 року включно в сумі 81 391,08 грн. без урахування прибуткового податку з громадян й інших обов`язкових платежів. Судові витрати по справі, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, віднесено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманська» стягнувши з відповідача: на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 596,38 грн.; на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. Вказане рішення набрало законної сили 16 квітня 2021 року.

Звернувшись до суду позивач зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» не виплачував йому заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2019 року по листопад 2020 року, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2021 року по справі № 235/8098/20 виконане відповідачем лише 22 липня 2023 року.

Ухвалою суду від 14 липня 2023 року судом було відкрито провадження у вказаній цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення компенсації втрати частини заробітку (а.с. 50). У вказаній ухвалі було роз`яснено та запропоновано відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» подати протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали відзив на позов та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, однак не пізніше, ніж у місячний строк з дня постановлення даної ухвали. Копію вказаної ухвали та позовну заяву з додатками відповідач отримав за допомогою засобів поштового зв`язку 28 липня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи (а.с. 72).

Однак, у встановлений ухвалою суду від 14 липня 2023 року строк, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» відзив на позов не надав та не подав відповідних доказів, які б підтверджували можливі заперечення відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Крім того, згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідач відзив на позов не надав, не подавав відповідних доказів, які б підтверджували можливі заперечення відповідача, а також не повідомив про причини неподання відзиву та доказів, а тому суд вважає, що відповідач не подав відзив у встановлений судом строк та докази без поважних причин.

За таких обставин, приймаючи до уваги неподання відповідачем без поважних причин відзиву на позов, а також доказів, які б підтверджували можливі заперечення відповідача, суд розцінює такі дії відповідача, як визнання ним обставин, на які позивач ОСОБА_1 посилається в обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України.

Згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

У статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Судом встановлено, що грошові кошти в сумі 240 394,05 грн. в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» перед ОСОБА_1 , стягнутої рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2021 року по справі № 235/8098/20, були зараховані на картковий рахунок позивача лише 21 липня 2023 року, що підтверджується повідомленням про зарахування (а.с. 64).

Отже, позивач має право на стягнення з відповідача як роботодавця на користь позивача як працівника компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»).

Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

За розрахунками позивача, наведеними в заяві про збільшення позовних вимог, розмір компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати за період з грудня 2019 року по червень 2023 року включно, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, становить 121 750,03 грн.

При цьому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи встановлені обставини справи та обставини, на яких наполягає позивач, з урахуванням того, що відповідачем не було подано у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та докази, які б підтверджували можливі заперечення відповідача, суд вважає необхідним стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати у розмірі 121 750,03 грн., без утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги майнового характеру про стягнення компенсації втрати частини заробітку задоволені, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 217,50 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 47, 115, 233 КЗпП України, ст.ст. 1, 21, 24, 34 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 1, 2, 3, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, ст. ст. 12, 13, 76-82, 84, 89, 141, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 279, 280-282, 352 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення компенсації втрати частини заробітку задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Прорізна, буд. 12-А, ЄДРПОУ - 32281519) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати у розмірі 121 750,03 грн. (сто двадцять одна тисяча сімсот п`ятдесят гривень, 03 копійки).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Прорізна, буд. 12-А, ЄДРПОУ - 32281519) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1 217,50 грн. (одна тисяча двісті сімнадцять гривень, 50 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез