СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-н/759/147/23
ун. № 759/8134/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновська О.В., розглянувши заяву Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Пролісок» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2023 р. заявник звернувся до суду із вищезазначеною заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг.

У порядку, встановленому ч. 5 ст. 165 ЦПК України, судом була отримана інформація про реєстрацію місця проживання за відомостями із відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суддя доходить до висновку, що в задоволенні даної заяви про видачу судового наказу слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3, 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

У силу ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Із заяви вбачається, що заявник просить стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2020 по 01.08.2022 у розмірі 8821 грн 86 коп. з яких: 5640 грн 00 коп. заборгованість за експлуатацію індивідуального гаражу 2673 грн 72 коп., інфляційна складова, 508 грн 14 коп. 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до зазначеного розрахунку заборгованість утворилася за період з 01.01.2020 та станом на 01.08.2022 становить: 8821 грн 86 коп., однак з доданого до суду розрахунку вбачається, що нарахування боргу починається не з нульового показника, а з суми 120 грн 00 коп. станом на 01.01.2020, що позбавляє суд можливості встановити, за який саме період утворився борг та в сукупності з загальним розміром заборгованості свідчить про наявність спору про право.

Крім цього заявник просить стягнути заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, інфляційну складову боргу, 3 % річних за період з січня 2020 року, що виходить за межі строків загальної позовної давності, визначених ст. 257 ЦК України.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з`ясування питання щодо дотримання та поновлення строків позовної давності можливо лише в порядку позовного провадження.

Крім того, згідно з положеннями постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206 з 24.02.2022 до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Таким чином, заявником заявлено вимогу про стягнення індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих у період дії заборони, встановленої постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206.

За таких обставин слід відмовити у видачі судового наказу, оскільки до суду заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період, що виходить за межі загального строку позовної давності, та вимогу про стягнення з боржників індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих у період дії заборони, встановленої постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. Однак, у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На пісдтаві вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 160-163, 164-166, 167, 258, 260-261, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

у видачі судового наказу за заявою Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Пролісок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг відмовити.

Роз`яснити заявнику про його право звернутися до суду з тими ж самими вимогами у позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: О.В. Ул`яновська