Справа № 186/932/22
Провадження номер № 2/0186/27/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2023 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Демиденко С.М.

секретар - Кобка Т.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича та Першотравенський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича та Першотравенський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №11191 від 17.08.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк», а також стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача судові витрати у розмірі 7488,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в липні 2022 року позивачу стало відомо, що 13.11.2018 року постановою начальника Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Козиря Ю.Ю. було відкрито виконавче провадження № 57516432.

Підставою для відкриття виконавчого провадження був Виконавчий напис № 11191 виданий 17.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., про стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 20 482, 45 грн.

Проте, Позивач не погоджується з даним Виконавчим написом, вважає, що виконавчий напис є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню.

Вважає, що АТ КБ «Приватбанк» не було надано приватному нотаріусу необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Також кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у справі в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що спірний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, а тому проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволені. Щодо стягнення витрат на правову допомогу відповідач вважає, що позивачем не доведено належними доказами те, що він дійсно сплатив 6000 грн на користь адвоката. Розгляд справи проводити за відсутності представника.

Треті особи у справі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича та представник Першотравенського відділу державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

З копії напису нотаріуса №11191 від 17.08.2017 року вбачається, що позивач є боржником за кредитним договором №б/н від 22.04.2008 року, який укладено з АТ КБ «ПриватБанк». Загальна сума заборгованості за період з 22.04.2008 року по 31.07.2017 становить 18682,45 грн та 1800 грн за вчинення виконавчого напису.

В подальшому АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до приватного нотаріуса, з заявою на вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача, на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.04.2008 року.

17.08.2017 року приватний нотаріус вчинив виконавчий напис №11191.

В подальшому АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Першотравенського ВДВС з заявою про примусове виконання виконавчого напису №11191.

13.11.2018 року виконавець відкрив виконавче провадження № 57516432 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №11191.

19.10.2022 року позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Вчиняючи 17 серпня 2017 року виконавчий напис приватний нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17, а також подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису порушено порядок його вчинення, а тому позов в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача судових витрат в загальній сумі 7488,60 грн суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України).

За змістом частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 вказано, що «суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт, Суд звертає увагу, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідних клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідач не заявляв та відповідних доказів не подавав, розмір витрат на правничу допомог не спростував. Тому є правильними висновки суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, що у зв`язку із задоволенням позову понесені витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача».

Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн, які складаються: усної консультації - 500 грн; складання позовної заяви - 3500 грн; складання заяви про забезпечення позову - 1000 грн; складання клопотання про витребування доказів - 1000 грн.

На підтвердження реальності зазначених витрат суду надано договір про надання правової допомоги від 28.09.2022 року, детальний опис робіт виконаних адвокатом від 05.10.2022 року та акт прийому-передачі наданих послуг від 05.10.2022 року.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що зазначені витрати є реальними та підтвердженні наявними матеріалами справи.

В позовній заяві при зверненні до суду позивач повідомив про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат в сумі 7488,60 грн, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу 6000 грн, судовий збір за подання позову - 992,40 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову - 496,20 грн. Клопотань про зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідача не заявляв. Таким чином вимоги позивача про стягнення судових витрат підлягають задоволенню, а витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн стягненню з відповідача на його користь.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича та Першотравенський відділ державної виконавчої служби у Синельниківському районі Дніпропетровської області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис №11191 від 17.08.2017 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою постійного місця проживання: АДРЕСА_1 , з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, витрати на сплату судового збору в сумі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн 60 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою постійного місця проживання: АДРЕСА_1 з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя С.М. Демиденко