Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/159/23
Провадження № 2/711/1526/23
16 жовтня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючий суддя Скляренко В.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Від відповідача на адресу суду не надходило заперечень проти позову.
23.02.2023р. Соснівським районним судом м. Черкаси відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
30.05.2023р. Соснівським районним судом м. Черкаси постановлено ухвалу про передачу справи до Придніпровського районного суду м. Черкаси для розгляду за підсудністю.
23.06.2023р. справа прийнята до провадження Придніпровського районного суду м. Черкаси.
17.07.2023р. на адресу суду надійшло клопотання ТОВ «ДЕБТ ФОРС» про залучення до участі у справі в якості правонаступника позивача. За наслідками розгляду відповідного клопотання судом постановлено ухвалу від 20.07.2023р., якою позивача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» замінено на його правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС».
13.09.2023р. через підсистему «Електронний суд» на адресу суду надійшла заява ТОВ «ДЕБТ ФОРС», за підписом директора юридичної особи Кузьменка О.В., в якій заявлене клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, а також зазначено що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
В судове засідання відповідач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання та шляхом розміщення повідомлення про виклик до суду через веб-портал суду, про причини неявки не повідомив.
На підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи.
Судове засідання з розгляду справи було призначене на 10.10.2023р., проте у зв`язку з неявкою всіх учасників справи судове засідання з розгляду справи не проводилось, а розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ч. 13 ст. 7, ч. 9 ст. 10, ст. 11, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, внаслідок чого на підставі ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення у його вступній частині зазначено не дату судового засідання, на яку було призначено судовий розгляд (10.10.2023), а дату складання повного тексту рішення (16.10.2023), що відповідає правовій позиції, сформованою Об`єднаною Палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 05.09.2022р. у справі №1519/2-5034/11.
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані суду докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
26.02.2020р. між ТОВ «Слон кредит» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір споживчого кредиту №250622 (далі Договір кредиту) /а.с. 6-8/.
Відповідно до паспорту споживчого кредиту та графіку платежів сторони погодили порядок повернення кредиту шляхом сплати позичальником щомісячних платежів в розмірі 2635 грн. згідно графіку платежів до 26 числа кожного місяця користування кредитом. Відповідно до такого графіку частина щомісячного платежу мала зараховуватись кредитором на погашення заборгованості по тілу кредиту, а частина по відсоткам /а.с. 9-11/.
Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач в період часу до 26.03.2021р. сплачував щомісячні платежі по кредиту в порядку та розмірах, погоджених сторонами Договору кредиту. Проте з квітня 2021 року відповідач припинив виконання своїх кредитних зобов`язань /а.с. 16/.
Оскільки відповідач в добровільному порядку до теперішнього часу не виконав своїх грошових зобов`язань перед кредитором по Договору кредиту, то ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з даним позовом.
Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі ЦК).
Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.
Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Договорі кредиту і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем було допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, оскільки з квітня 2021 року відповідач припинив сплату чергових платежів, передбачених графіком погашення кредиту.
Враховуючи ту обставину, що в порушення умов Договору кредиту відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернув, після відступлення прав грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора, чим порушив права кредитора та свої кредитні зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та правомірними.
Статтею 625 ЦК передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2481 грн. /а.с. 1/. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача необхідно відшкодувати всі витрати, пов`язані з оплатою судового збору.
Стосовно заявленої в позові вимоги про відшкодування витрат на оплату правової допомоги в сумі 9000 грн., то слід зауважити наступне.
Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вже зазначалось судом у відповідності до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України саме на сторін покладено обов`язок із надання суду доказів на підтвердження обставин, на які вони посилаються, як підставу своїх вимог. Отже саме позивач зобов`язаний надати суду належний обсяг доказів, аналіз яких за критеріями допустимості, достовірності та достатності надасть суду змогу здійснити об`єктивну оцінку обґрунтованості заявлених позивачем вимог, в тому числі і щодо розміру витрат на правову допомогу.
За матеріалами справи судом встановлено, що на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду наступні документи: договір про надання правової допомоги №07-10/2022 від 07.10.2022р., укладений між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та АО «Лігал Ассістанс» /а.с. 47-50/, прайс-лист вартості послуг АО «Лігал Ассістанс» /а.с. 51-53/, платіжне доручення №343550030 від 10.11.2022р. на суму 56 000 грн. /а.с. 54/; заявка про надання юридичної допомоги №315 від 01.11.2022р. /а.с. 63/; витяг з акту №3 про надання юридичної допомоги від 07.11.2022р. /а.с. 64/.
Натомість системний аналіз відповідних документів не надає можливості встановити ту обставину, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснило оплату послуг АО «Лігал Ассістанс», пов`язаних з наданням правової допомоги в рамках саме даної судової справи, а відтак і фактично понесло відповідні витрати. Відповідно до заявки №315 від 01.11.2022р. та витягу з акту №3 від 07.11.2022р. вартість послуг, пов`язаних з супроводом примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , склала 9000 грн. Натомість, згідно з платіжним дорученням №343550030 від 10.11.2022р. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перерахувало на користь АО «Лігал Асістанс» грошову суму в розмірі 56 000 грн. в якості оплати згідно договору про надання правової допомоги №07-10/2022 від 07.10.2022р., про що зазначено у графі «призначення платежу» /а.с. 54/. За таких обставин суду не надано доказів того, що перераховані суми мали відношення до оплати послуг, що зазначені у заявці №315 від 01.11.2022р. та витягу з акту №3 від 07.11.2022р.
В той же час суд враховує, що у справі відбулась заміна первісного позивача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС». Будь-яких доказів того, що ТОВ «ДЕБТ ФОРС» має зобов`язання перед АО «Лігал Асістанс» з оплати послуг з правової допомоги, наданих адвокатським об`єднанням на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» пов`язаних з супроводом примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , суду не надано.
За таких обставин суд доходить висновку, що оскільки первісним позивачем не надано суду належних, з точки зору достатності, доказів фактичного понесення витрат з оплати правової допомоги, а правонаступником позивача не надано суду доказів того, що він має зобов`язання з оплати відповідних витрат, пов`язаних з правовою допомогою у даній справі, то вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн. є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 16 жовтня 2023 року.

Головуючий: В.М. Скляренко