Справа № 462/8651/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Петрина Святослав Михайлович до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Петрина С.М. за допомогою системи «Електронний суд» звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 135 780, 67 грн на відшкодування завданої майнової шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу, а також 5 000,00 грн за проведення експертного автотоварознавчого дослідження та 1 357, 81 грн сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 02.08.2023 о 06:00 у м. Львові на вул. Любінській 102 автомобіль «MERCEDES-BENZ ML 270», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 здійснив наїзд на припаркований автомобіль «CHEVROLET VOLT», р.н. НОМЕР_2 , належний позивачу ОСОБА_1 , який по інерції зіткнувся з автомобілем «DODGE JOURNEY», р.н. НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Залізничного районного суду м Львова від 19 вересня 2023 року у справі № 462/6023/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Відповідно до висновку експерта № 22416 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 15.09.2023, розмір відшкодування завданої шкоди пов`язаної з «фізичним знищенням» транспортного засобу «CHEVROLET VOLT», р.н. НОМЕР_2 , що визначений, як різниця вартості автомобіля до та після ДТП, становить 295 780,67 грн. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «MERCEDES-BENZ ML 270», р.н. НОМЕР_1 не була застрахована, ОСОБА_1 09.08.2023 звернулась до Моторно-транспортного страхового бюро України (МТСБУ) з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування, після розгляду яких МТСБУ прийняло рішення про виплату коштів в розмірі 160 000,00 грн, які ОСОБА_1 отримала 31.10.2023. Однак виплаченого страхового відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди недостатньо, а тому з ОСОБА_2 , як особа, яка завдала шкоду, зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 135 780, 67 грн (295 780, 67 грн 160 000, 00 грн). На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 , отримавши ухвалу про відкриття провадження 15.11.2023 року, відзив на позовну заяву у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня її отримання не подав, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не скерував.

Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 02.08.2023 о 06 год 00 хв за адресою: м. Львів, вул. Любінська, 102, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz ML 270», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримуючи під час руху безпечного бокового інтервалу, у результаті чого зачепив припаркований транспортний засіб «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_4 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Наведене стверджується постановою Залізничного районного суду м. Львова від 19.09.2023, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 9-10).

Згідно із висновком експерта № 22416 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 15 вересня 2023 року (а.с. 13-37), вартість відновлювального ремонту автомобіля «Сhevrolet Volt», реєстраційний номер НОМЕР_2 з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах на дату ДТП становила 295 780, 67 грн; ринкова вартість автомобіля без врахування пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП становила 448857,12 грн; ринкова вартість автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, становить 153076,45 грн; розмір відшкодування завданої шкоди пов`язаної з «фізичним знищенням» транспортного засобу «Сhevrolet Volt», реєстраційний номер НОМЕР_2 , визначений як різниця вартості автомобіля до та після ДТП та становить 295 780, 67 грн (а.с. 20). При цьому експерт ОСОБА_3 зазначив, що обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1166 ЦК України встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Так, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). Підставою для застосування такого виду майнової відповідальності, як відшкодування шкоди, є сукупність таких чотирьох елементів, які входять до складу правопорушення протиправна поведінка особи; настання шкоди; причинний зв`язок між такою протиправною поведінкою і настанням шкоди; вина завдавача шкоди.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України).

Положеннями ч. 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV).

Стаття 3 Закону № 1961-IV визначає, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).

Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абз. 2 п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно із п. 22.2 ст. 22 вищезазначеного Закону відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Згідно із постановою Правління НБУ від 30.05.2022 № 109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160 000 гривень на одного потерпілого.

Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно із ст. 29, 30 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз`яснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

У постановах ВС від 14 березня 2018 року у справі № 337/5881/14-ц, від 15 березня 2018 року у справі № 564/2464/14-ц, від 04 квітня 2018 року у справі № 758/8578/15-ц, від 18 квітня 2018 року у справі № 361/3094/15-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 444/577/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 343/2372/15-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 466/7010/16, від 18 грудня 2018 року у справі № 524/561/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц, від 19 липня 2021у справі № 206/3219/15-ц викладено правовий висновок, відповідно до якого якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

У даній справі транспортний засіб не може вважати знищеним, оскільки йогоринкова вартість перевищує вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності, що є підставою для визначення розміру відшкодування завданої позивачу шкоди виходячи із вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що інформація про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів стосовно ТЗ марки «Mercedes Benz», номерний знак НОМЕР_1 у єдиній Централізованої бази даних МТСБУ відсутня, доказів протилежного відповідачем не надано. Тому ОСОБА_1 , як власник автомобіля «Сhevrolet Volt», номерний знак НОМЕР_2 , звернулась до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, за результатами розгляду яких МТСБУ прийняло рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування на підставі пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у межах страхових сум у розмірі 160 000, 00 грн (а.с.12). 31.10.2023 ОСОБА_1 отримала від МТСБУ регламентну виплату у сумі 160 000, 00 грн (а.с. 12-зворот).

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 13 червня 2019 року у справі №587/1080/16-ц (провадження №61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження №61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження №61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18 (провадження №61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17 (провадження №61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19 (провадження № 61-10010св20), від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18 (провадження №61-10773св20).

Таким чином, оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то, розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 , як із винної особи, на користь позивача ОСОБА_1 різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу та отриманим страховим відшкодуванням, щостановить 135 780, 67 грн /з розрахунку 295 780, 67 грн - 160 000, 00 грн = 135 780, 67 грн./, як це просить позивач, а тому позов слід задовольнити.

З приводу розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України зазначено, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а ч.2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Також, згідно із ч. 6 статті 106 ЦПК України експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Ч. 5 вказаної статті передбачає, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

З договору про надання експертних послуг № 22416 від 09.08.2023 та акту наданих послуг № 22416 від 15.09.2023 вбачається, що ОСОБА_1 понесла витрати за складення висновку експерта № 22416 (визначення вартості відновлювального ремонту, визначення вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, вартості матеріального збитку, визначення ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу), які складають 5 000, 00 грн (а.с. 37 зворот 39).

Також, з платіжної інструкції № 620 від 07.11.2023 року вбачається, що позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1 357, 81 грн (а. с. 44).

За наведеного загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, становить 6357,81 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 135 780 (сто тридцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят) грн 65 коп на відшкодування майнової шкоди, а також 6 357 (шість тисяч триста п`ятдесят сім) грн 81 коп судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Іванюк І.Д.