Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., за участю секретаря - Мех В.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання дії договорів припиненими, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати такими, що припинили свою дію:

- генеральний договір про надання кредитних коштів № BL4387 від 09 червня 2008 року з 20 квітня 2011 року;

- договір іпотеки нерухомого майна від 09 червня 2008 року, укладений між нею та ВАТ`Унверсал Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С.

Посилається в позові на те, що 09 червня 20098 року між нею та АТ «Універсал Банк» був укладений Генеральний договір про надання кредитних коштів № BL4387, за яким банк зобов`язався надати їй кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 290 000,00 доларів США.

Позичальник зобов`язався виконати свої зобов`язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за Генеральним договором не пізніше 01 червня 2028 року

09 червня 2008 року між нею та банком була укладена Додаткова угода № BL 4387/К-1 до Генерального договору, відповідно до якої розмір кредиту становив 290 000,00 доларів США строком користування 180 місяців, зі сплатою 14,00% річних (базова процентна ставка) та 28% річних (підвищена процентна ставка) за користуванням кредитом.

Для забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором 09 червня 2008 року був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кравченко І.С. та зареєстровано в реєстрі за № 3614.

За умовами договору іпотеки вона передала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі (літ.А, Б,В ) загальною площею 199,80 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , та належали їй на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 12 листопада 2003 року приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В. за реєстровим №7095.

Право власності на предмет іпотеки зареєстровано у КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 11 грудня 2003 року .

Рішенням Солом`янського районного суду м.Кива від 20 квітня 2011 року стягнуто солідарно з неї та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» 345 875, 07 дол. США (еквівалент: 2 736 425,18 грн.), заборгованості та судові витрати в справі.

В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки.

На сьогоднішній день рішення Солом`янського районного суду м. Києва не виконано, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі пропущений.

Разом з тим, предмет іпотеки - нежилі будівлі (А, Б, В загальною площею 199,8 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , було відчужено, новим власником предмета іпотеки є 3-я особа ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 01 листопада 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В.

З набуттям права власності на предмет нерухомості третя особа набула статусу іпотекодавця.

Ухвалення судом 20 квітня 2011 року рішення про солідарне стягнення заборгованості за Генеральним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки в силу ст.ст. 1048, 1050 ЦК України свідчить про дострокове стягнення кредиторської заборгованості за Генеральним договором, що, в свою чергу, породжує абсолютне припинення будь-яких договірних відносин між нею та банком з 20 квітня 2011 року.

Відповідно, починаючи з 20 квітня 2011 року, банк втратив право нараховувати відсотки та підвищенні відсотки згідно Генерального договору, натомість набув право на звернення до органів виконавчої служби з метою примусового виконання судового рішення.

У січні 2022 року банк звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі.

Ухвала суду від 01 серпня 2022 року в задоволенні заяви банку було відмовлено.

Крім того, у 2016 році банк звертався до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на предмет іпотеки, вартість яких становить 4 143 000, 00 грн.

Рішенням суду від 25 квітня 2017 року позов був задоволений.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 26 січня 2018 року рішення суду було скасовано, ухвалено нове, яким у позові було відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року касаційна скарга ПАТ «Універсал Банк» залишена без задоволення, а постанова Апеляційного суду м. Києва без змін.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 23 травня 2023 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 25 травня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третім особам копію позовної заяви з додатками.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 30 червня 2023 року.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, а третій особі - для надання письмових пояснень щодо позову.

На день ухвалення рішення відповідач та третя особа своїм правом не скористалися, відзив на позов та пояснення не подали.

27 липня 2023 року відповідач подав письмові пояснення в справі, якими проти позову заперечує.

Зазначає, що на даний час рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 20 квітня 2011 року не виконано, виконавчий лист втрачено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 р. відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення до виконання.

Як стало відомо із інформаційної довідки від 12 лютого 2020 року № 72154489 предмет іпотеки позивачкою було неправомірно відчужено ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 01 листопада 2016 року.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна, зокрема, для ОСОБА_2 , яка придбала майно за договором купівлі - продажу.

Однак, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2011 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню у зв`язку із неправомірною зміною власника предмета іпотеки.

Враховуючи дану обставину АТ «Універсал Банк» був змушений звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до нового власника - ОСОБА_2 з метою реалізації свого права на виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

У зв`язку із зміною судової практики, викладеної в постановах Верховного Суду Апеляційним судом м. Києва прийнято постанову від 26 січня 2018 року, якою було скасоване рішення суду про задоволення позову банку.

03 липня 2018 року прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування», введений в дію 04 лютого 2019 року, яким ст.39 Закону України «Про іпотеку» доповнено новою частиною такого змісту:

"У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій".

У зв`язку з цим банк повторно звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року позов був задоволений, звернуто стягнення на нерухоме майно, що є предметом Договору іпотеки від 09.06.2008 року а саме: - нежилі будівлі (А, Б, В) загальною площею 199,8 кв. м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , які належить ОСОБА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів за ціною визначеною при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Здійснено розподіл судових витрат.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03.08.2020 року є чинним та набрало законної сили.

На виконання рішення суду видані виконавчі документи, які в подальшому пред`явлено до виконання приватному виконавцю Лановенко Л.О.

Щодо припинення дії договорів, зазначає, що способи захисту порушеного права визначено в ч.2 ст.16 ЦК України.

Привівши аналіз судової практики, вважає, що позивачем у цій частині позову обрано неправильний спосіб захисту.

Крім того, зазначає, що ст. 598 ЦК визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Звернення стягнення на предмет застави (його реалізація) повинно задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки в такому випадку ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено підстав для припинення іпотеки.

З урахуванням того, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2011 року та від 03 серпня 2020 року не виконані, предмет іпотеки не реалізований, іпотечний договір являється чинним.

З урахуванням цього вважає, що підстав для припинення договору іпотеки, передбачених статтею 17 Закону України «Про іпотеку», немає.

Іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна, зокрема, для ОСОБА_2 , яка придбала майно за договором купівлі - продажу та наявності рішення суду.

Крім того, втрата виконавчого документу не є підставою для припинення іпотеки, а є лише втратою права на виконання рішення суду.

Виконавчий документ про звернення стягнення на предмет іпотеки за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 не втрачений і перебуває на виконанні.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 546 ЦК України встановлює види забезпечення виконання зобов`язання та зазначає, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

За змістом ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частиною 11 ст.33 Закону визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Судом встановлено, що 09 червня 2008 року між позивачкою та АТ «Універсал Банк» був укладений Генеральний договір про надання кредитних коштів № BL4387, за яким банк зобов`язався надавати кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 290 000,00 доларів США.

09 червня 2008 року сторонами була укладена Додаткова угода № BL 4387/К-1 до Генерального договору, відповідно до якої розмір кредиту становив 290 000,00 доларів США строком користування 180 місяців, зі сплатою 14,00% річних (базова процентна ставка) та 28% річних (підвищена процентна ставка) за користуванням кредитом.

Для забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором 09 червня 2008 року був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кравченко І.С. та зареєстровано в реєстрі за № 3614.

За умовами договору позивачка передала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлові будівлі (літ.А, Б,В ) загальною площею 199,80 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , та належали їй на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого 12 листопада 2003 року приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В. за реєстровим №7095.

В зв`язку з невиконанням позивачкою умов договору рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 20 квітня 2011 року було стягнуто солідарно з позивачки та ОСОБА_3 на користь банку 345 875, 07 дол. США (еквівалент: 2 736 425,18 грн.) заборгованості.

В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, дане рішення суду не виконано.

Встановлено також, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року було відмовлено АТ`Універсал Банк» в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвала суду набрала законної сили.

Встановлено також, що на підставі Договору купівлі-продажу від 01 листопада 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В., предмет іпотеки позивачкою було відчужено 3-й особі ОСОБА_2 .

Спір між сторонами з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки був предметом розгляду суду.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2017 року позов був задоволений.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 26 січня 2018 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року, рішення суду було скасовано, ухвалено нове, яким у позові було відмовлено.

Повторно даний спір був предметом розгляду Солом`янським районним судом м. Києва в 2020 році.

Рішенням суду від 03 серпня 2020 року позов був задоволений, звернуто стягнення на предмет іпотеки,який належить ОСОБА_2 , шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Здійснено розподіл судових витрат.

Рішення суду набрало законної сили.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. від 09 грудня 2022 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим у даній справі.

В поясненнях відповідача на позов зазначено, що на даний час вчиняються виконавчі дії, визначені Законом України « Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав визначено і ч.2 ст.16 ЦК України.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і по захист яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав.

Це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в чисельних рішеннях, у тому числі постановах Великої Палати у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, постанові в справі №№ 183/1983/19 від 29 червня 2022 року, закон розрізняє такі поняття як договір та зобов`язання, які виникають у тому числі на підставі договорів чи інших правочинів (пункт 1 частини другої статті 11, частина друга статті 509 ЦК України).

Договір, як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту як припинення правовідношення, визнання правочину недійсним.

Разом з цим, визнання правочину (договору) припиненим закон не містить.

Згідно з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

З урахуванням цього, обрання позивачкою неправильного способу захисту, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивачки в частині припинення дії кредитного договору.

Щодо визнання припиненим договору іпотеки.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі:

1)припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

2)реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

3)набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки;

4)визнання іпотечного договору недійсним;

5)знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

6)з інших підстав, передбачених цим Законом.

Тобто, за змістом даної норми закону, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання, іпотека припиняється.

Частинами 5, 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином, що передбачене ст. 599 ЦК України.

За змістом правила, викладеного в ч.1 ст. 593 ЦК України, відбувається припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання, що забезпечено у такий спосіб.

Встановлення факту припинення основного зобов`язання в результаті його належного виконання має своїм наслідком також й припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.

При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі ч.1 ст. 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Як зазначено вище, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2020 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежилі будівлі (А, Б, В) загальною площею 199,8 кв. м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , які на даний час належать ОСОБА_2 .

Рішення суду набрало законної сили і виконується в порядку Закону України « Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене вище, підстави для задоволення вимог позивачки і в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст.15,16, 546, 548, 575, 593, 598, 599, 1054 ЦК України, Законом України « Про іпотеку», ст. ст. 2, 4, 5, 11, 12, 13, 76 - 82, 109, 110, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання дії договорів припиненими відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л.А. Шереметьєва