КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Ковбасюк О.О.
Єдиний унікальний номер справи № 758/8904/22
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 листопада 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 червня2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2022 року на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 10 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, відповідач є батьком позивачки.

До досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач сплачував аліменти на її утримання на підставі виконавчого листа, виданого на примусове виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2005 року у цивільній справі № 2-1685/2004. Проте, з досягненням її повноліття відповідач припинив надавати будь-яку допомогу.

Позивачка вказувала, що на даний час позивач навчається на денній формі навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», стипендії не утримує, змоги працювати та себе утримувати самостійно немає.

Крім того, мати позивачки ОСОБА_3 , із якою вона проживає, має ІІ групу інвалідності з дитинства, у зв`язку з чим не має можливості з об`єктивних причин надавати їй матеріальну допомогу.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 01 лютого 2023 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Росоша Теплицького району Вінницької області, аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на її користь у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2022 року на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідач ОСОБА_1 31 березня 2023 року звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою суду від 22 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено, рішення суду скасовано та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивачка свої вимоги підтримала.

Відповідач подав заяву, в якій в цілому не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивачки, однак, просив суд стягнути їх у розмірі 1/6 частки від його пенсії.

Відповідач просив урахувати те, що окрім позивачки ОСОБА_2 на його утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Крім того, вказав, що він не працює та не має іншого доходу, крім пенсії по інвалідності ІІ групи, призначеною йому як інваліду армії, розмір якої з 01 березня 2023 року становить 7355,01 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на її користь у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2022 року на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 червня 2023 року в частині визначення розміру аліментів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини доходів відповідача.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що суд, ухвалюючи рішення, не урахував усіх обставин на підтвердження того, що заявлений до стягнення розмір аліментів становитиме для відповідача надмірний тягар. При цьому, відповідач не заперечує свого обов`язку щодо утримання доньки, яка продовжує навчання.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк від позивачки не надходив.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячно.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 . Її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 10 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві.

На підставі виконавчого листа, виданого на примусове виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2005 року у цивільній справі №2-1685/2004, з відповідача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання їхньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину, починаючи з 09 лютого 2005 року і до її повноліття.

В обґрунтування позову позивачкка посилалась на те, що до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач сплачував аліменти на підставі казаного виконавчого листа, однак, в подальшому припинив надавати будь-яку допомогу, тоді як вона позбавлена можливості самостійно забезпечувати себе матеріально усім необхідним.

Як вбачається з довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» №714 від 07 вересня 2022 року, ОСОБА_2 є студентом 2 курсу, групи ФІ-14 першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Навчально-наукового фізико-технічного інституту КПІ імені Ігоря Сікорського денної форми навчання та навчається за держзамовленням. Термін закінчення навчання 30 червня 2025 року.

З огляду це, суд першої інстанції обґрунтовано урахував доводи позивачки про те, що вона потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки позбавлена можливості працювати та самостійно забезпечувати себе матеріально.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що мати позивача ОСОБА_3 має ІІ групу інвалідності з дитинства, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого Пенсійним фондом України 09 лютого 2022 року.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 червня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом першої інстанції встановлено, що на даний час позивачка є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має.

Із матеріалів справи також встановлено, що відповідача позбавлено батьківських прав щодо його доньки, згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2009 року, ухваленим у цивільній справі №2-4692, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін (доповнень) від 10 червня 2011 року.

Разом із цим, суд урахував положення ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, згідно з якими особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки у заявленому нею розмірі позовних вимог, судом приймається до уваги те, що утриманні відповідача також перебувають дві його неповнолітні доньки від іншого шлюбу, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження, наданими відповідачем до суду.

Крім того, суд враховує, що відповідач має статус інваліда армії ІІ групи, не працює, має дохід лише у вигляді пенсії, розмір якої з 01 березня 2023 року становить 7355,01 грн.

Так, відповідно до довідки про доходи №341683, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, дохід відповідача за період з січня 2022 року по березень 2023 року склав 69 237,94 грн.

Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 та ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу.

Зокрема, суд взяв до уваги, що мати позивачки має ІІ групу інвалідності, у зв`язку з чим отримує пенсію, проте будь якого іншого доходу вона не має.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов в цілому обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки.

Разом з цим, задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції не повністю врахував матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на період навчання позивачки, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 червня2023 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2022 року на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова