Справа № 695/901/23
Провадження № 2/359/1533/2023
16 жовтня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Русан А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам,-
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2017 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 листопада 2017 року та до досягнення дити6ною повноліття. Дане судове рішення пред`явлено до примусового виконання, у зв`язку з чим Золотоніським відділом державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області відкрито виконавче провадження 60374394. За період з січня 2019 року по лютий 2023 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 133 932 грн. 65 коп. Однак, донька, на утримання якої аліменти має сплачувати позивач, з кінця грудня 2021 року проживає разом з батьком та ходить до ЗОШ по місцю його проживання. У зв`язку з цим, на підставі ст. 197 СК України та ст. 273 ЦПК України, ОСОБА_1 просив позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 березня 2023року дану справу передано для судового розгляду за підсудністю до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської областівід 17 квітня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.
Відповідач процесуальним правом подати відзив на позов, заяву чи клопотання, не скористалась.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою суду від 13 липня 2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті з викликом і повідомленням сторін.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання сторони в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, представник позивача адвокат Федин О.В. подав до суду заяву, якою розгляд справи просив здійснити у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно вимог ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і позивач.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення.
Повно і всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 17 серпня 2009 року Вознесенською сільською радою Золотоніського району Черкаської області.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Дане судове рішення набрало законної сили.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку з цим за заявою стягувача 21 жовтня 2019 року Золотоніським відділом державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області відкрито виконавче провадження 60374394, у якому за період з січня 2019 року по лютий 2023 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 133 932 грн. 65 коп.

З лютого 2023 року ОСОБА_1 та його неповнолітня донька ОСОБА_4 зареєстровані за адресою : АДРЕСА_1 .ж Наведене підтверджується витягами з реєстру територіальної громади за номерами 2023/001112582 та 2023/001112890.

Згідно довідок Вознесеньсої сільської ради Золотоніського району Черкаської області за № 150 від 02 березня 2023 року та за № 57 від 23 січня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_2 .

Відповідно довідки № 6 виданої 25 січня 2023 року Закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «Пальміра» Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 29 грудня 2021 року зарахована та навчається у вказаній школі.

Встановлені судом обставини також узгоджуються з письмовими поясненнями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яких самостійно опитано позивачем та приєднано їх свідчення в додатках до позову.

Відповідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

Відповідно ст. 180, ч. 2 ст. 188 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Таким чином, повне чи часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення державним виконавцем розміру заборгованості, визнання розміру заборгованості обчисленої державним виконавцем платником аліментів та за умови, що вона виникла у платника аліментів у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Як роз`яснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

У статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка ратифіко-вана Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або дитина проживає із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зважаючи на встановлені судом обставини щодо постійного проживання дитини ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1 з січня 2021 року по теперішній час, суд вважає позовні вимоги про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2017 року ухваленого по цивільній справі за № 695/3112/17, провадження № 2/695/1596/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, починаючи з 01 січня 2022 року.

Вимоги позивача про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виникла за виконавчим листом № 695/3112/17 виданого 04 грудня 2017 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області підлягають частковому задоволенню зважаючи на наступне.

Врохальна частина позову в цій частині взагалі не конкретизована ОСОБА_1 , оскільки не вказано періоду, за який позивач просить звільнити його від наявної заборгованості зі сплати аліменти.

Крім того, суд не погоджується з розміром заборгованості (76 672 грн. 50 коп.), від якого ОСОБА_1 просить суд звільнити його від сплати, оскільки за період з 01 січня 2021 року по лютий 2023 року заборгованість зі сплати аліментів становить 45 808 грн. 00 коп. (133 932 грн. 65 коп. - 88 124 грн. 65 коп. (за період з січня 2022 року по лютий 2023 року включно).

Відтак, суд вважає за необхідне задовольнити дану вимогу позивача частково, а саме вказати лише періодом, від сплати заборгованості по аліментам у якому слід звільнити ОСОБА_1 , а саме починаючи з 01 січня 2022 року.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір на суму 2147 грн. 20 коп. Наведене підтверджується квитанціями до платіжних інструкцій за № 65061688 на суму 1073 грн. 60 коп. та за № 65061665 від 15 березня 2023 року на суму 1073 грн. 60 коп.

Враховуючи вимоги ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ОСОБА_1 при зверненні до суду розмір судового збору - 2147 грн. 20 коп.

Враховуючи наведене та керуючись вимогами ст. 10 - 13, 76 - 81, 89, 133, 141, 178, 206, 223, 247, 259, 263-265, 280, 281, 353, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам - задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 грудня 2017 року ухваленого по цивільній справі за № 695/3112/17, провадження № 2/695/1596/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, починаючи з 01 січня 2022 року.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виникла за виконавчим листом № 695/3112/17 виданого 04 грудня 2017 року Золотоніським міськрайонним судом Черкась-кої області починаючи з 01 січня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий 19 червня 2002 року Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській області, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи невідомий, паспорт НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили , якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст заочного рішення суду виготовлено 18 жовтня 2023 року.

Суддя Л.В.Яковлєва