Провадження № 6/369/131/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Світлак Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу № 369/10561/22 від 25 жовтня 2022 року таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання судового наказу № 369/10561/22, виданого 25 жовтня 2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначила, що Києво-Святошинським районним судом Київської області 25 жовтня 2022 року видано судовий наказ № 369/10561/22, яким стягнуто з боржника ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку/доходу ОСОБА_2 , але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви (25 жовтня 2022 року) до досягнення дітьми повноліття.

В подальшому між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договори про сплату аліментів на дітей від 14 березня 2023 року. Зобов`язання по договорам про сплату аліментів, ОСОБА_2 виконуються вчасно. Претензії з приводу виконання зобов`язань до договорів аліментів у ОСОБА_1 відсутні.

Заявник просила визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ № 369/10561/22, виданий 25 жовтня 2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

В судове засідання сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином. Від заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі, свої вимоги підтримала.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внески виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської областібуло видано судовий наказ №369/10561/22 про стягнення з боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку/доходу ОСОБА_2 , але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви (25 жовтня 2022 року) до досягнення дітьми повноліття, та стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 248 (двісті сорок вісім) грн. 10 коп.

14 березня 2023 року між батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір про сплату аліментів на дитину, серії НСТ № 656505, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області, відповідно до якого батьки дитини домовились, що до досягнення дитиною десятирічного віку дитина буде проживати разом з матір`ю адресою: АДРЕСА_2 . Батьки погодили, що мати має право змінити їх місце проживання з дитиною лише за згодою батька. Згода батька на зміну місця проживання дитини має бути викладена у письмовій формі, справжність підпису БАТЬКА на такій згоді має бути нотаріально засвідчено; після досягнення дитиною десятирічного віку місце проживання дитини буде визначатися за спільною згодою батьків та дитини. Згода батьків має бути викладена у письмовій формі, справжність підписів батьків на такій згоді має бути нотаріально засвідчено. Нотаріусом роз`яснено батькам положення частини 3 статті 160 Сімейного кодексу України, відповідно до якої, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до п. 3 Договору за домовленістю батьків, даним Договором встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок щомісяця. Аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я матері рахунок № НОМЕР_3 в АТ "Ощадбанк" (Київська філія).

Частино ю 4 Договору передбачено, що крім сплати суми аліментів, зазначених в п. 3 даного Договору, батько зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Також, 14 березня 2023 року між батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір про сплату аліментів на дитину, серії НСТ № 656501, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області, відповідно до якого батьки дитини домовились, що до досягнення дитиною десятирічного віку дитина буде проживати разом з матір`ю адресою: АДРЕСА_2 . Батьки погодили, що мати має право змінити їх місце проживання з дитиною лише за згодою батька. Згода батька на зміну місця проживання дитини має бути викладена у письмовій формі, справжність підпису БАТЬКА на такій згоді має бути нотаріально засвідчено; після досягнення дитиною десятирічного віку місце проживання дитини буде визначатися за спільною згодою батьків та дитини. Згода батьків має бути викладена у письмовій формі, справжність підписів батьків на такій згоді має бути нотаріально засвідчено. Нотаріусом роз`яснено батькам положення частини 3 статті 160 Сімейного кодексу України, відповідно до якої, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до п. 3 Договору за домовленістю батьків, даним Договором встановлюється обов`язок батька сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок щомісяця. Аліменти повинні бути сплачені юатьком не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на відкритий на ім`я матері рахунок № НОМЕР_3 в АТ "Ощадбанк" (Київська філія).

Частино ю 4 Договору передбачено, що крім сплати суми аліментів, зазначених в п. 3 даного Договору, батько зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною другою ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що заявником в даному випадку обрано вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки відсутні будь-які нововиявлені обставини, а наявні докази свідчать про домовленість сторін щодо визначення розміру аліментів на кожну дитину та подальшу сплату аліментів на кожну дитину.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, про наявність домовленості сторін щодо визначення розміру аліментів на кожну дитину та подальшу сплату аліментів на кожну дитину, що підтверджується нотаріально посвідченими договорами, у стягувача немає до боржника претензій щодо сплати ним на її користь аліментів на утримання дітей, що також підтверджується добровільною сплатою ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів та відповідними квитанціями.

А тому, суд вважає за необхідне частково визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 25 жовтня 2022 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей, та залишити в силі судовий наказ у частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави судового збору у розмірі 248 (двісті сорок вісім) грн. 10 коп.

Керуючись ст. ст. 259, 160, 173, 432 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу № 369/10561/22 від 25 жовтня 2022 року таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити частково.

Визнати судовий наказ від 25 жовтня 2022 року, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області у справі № 369/10561/22 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення з боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку/доходу ОСОБА_2 , але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви (25 жовтня 2022 року) до досягнення дітьми повноліття.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: І.О. Фінагеєва