ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3329/23 Справа № 192/1171/22 Суддя у 1-й інстанції - Тітова О.О. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Тітова О.О. повний текст рішення складено 21 грудня 2022 року),

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути на свою користь з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 16902/-01/2021 в розмірі 17125,00 грн. та судовий збір.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився Генеральний директор ТОВ «ФК «ЄАПБ» Ревунов Р.О., та подав апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, без дослідження наданих у справі доказів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідно до Реєстру боржників № 2 від 11.08.2021 року до Договору факторингу № 11082021 від 11.08.2021 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 17125,00 грн.

Наголошує на тому, що право вимоги до відповідачки за кредитним договором перейшло до позивача в момент підписання Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2.

Вказує на те, що позивачем надано належні докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

ОСОБА_2 , просив рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Товариства задовольнити в повному обсязі.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи та посилання на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права необґрунтованими.

Вказує, що позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження як факту отримання відповідачем коштів, так і розміру отриманих коштів.

ОСОБА_1 , просила оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить, 17125,00 гривень. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (2684*100=268400), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №16902-01/2021.

Згідно розділу 1 договору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» зобов`язалось надати ОСОБА_1 кредит на суму 5000 грн., а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається строком на 7 днів, тобто до 03.02.2021.

Відповідно до п.1.4 договору №16902-01/2021 від 28.01.2021 для клієнта, якому товариство вперше надає кредит діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 7 днів з моменту надання кредиту.

Відповідно до п.1.5 договору №16902-01/2021 від 28.01.2021 року, датою укладення договору є дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта.

Відповідно до п.2.1 договору №16902-01/2021 від 28.01.2021 року повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.3 договору №16902-01/2021 від 28.01.2021 у разі неповернення кредиту протягом 7 днів та /або в разі пролонгації першого кредиту нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою з першого дня користування кредитними коштами.

Відповідно до п.2.4 договору №16902-01/2021 від 28.01.2021 обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за ним здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до додатку №1 до договору №16902-01/2021 від 28.01.2021 графік розрахунків визначає, що ОСОБА_1 мала сплатити на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» 5875 грн.

Відповідно до заявки від 03.02.2021 ОСОБА_1 продовжила строк дії договору №16902-01/2021 від 28.01.2021 на 7 днів до 10.02.2021 та згідно змінено графіка розрахунків мала сплатити на користь ТОВ «ФКМ «ІНВЕСТРУМ» 5875 грн.

11 серпня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №11082021 відповідно до п.1.1 якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язалось передати грошові кошти ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» за плату, а ТОВ «ФК«ІНВЕСТРУМ» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги зазначені в реєстрі боржників, який формується в додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №11082021 від 01.08.2021 сформованого представником позивача 03.08.2022 ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №16902-01/2021 від 28.01.2021 в сумі 17 125 грн. з яких 5 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 125 грн. сума заборгованості за відсотками.

На ім`я відповідача 18.08.2021 складено повідомлення про відступлення позивачу прав вимоги за кредитним договором №16902-01/2021 від 28.01.2021. Вказане повідомлення не підписано генеральним директором ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відомості щодо надіслання повідомлення відповідачу відсутні.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №16902-01/2021 від 28.01.2021 року за період з 28.01.2021 по 11.08.2021, складеного представником позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 17125 грн.

Із зазначеного розрахунку встановити порядок утворення зазначеної суми заборгованості за всіма її складовими не виявляється можливим, оскільки розрахунок складено представником позивача, позивач не був стороною кредитного договору №16902-01/2021 від 28.01.2021, в розрахунку зазначені нічим не підтверджені відомості до укладення 11.08.2021 договору факторингу.

Згідно інформаційної довідки від 20.07.2022 ТОВ «Платежі онлайн», як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомило, що на сайті ZECREDIT.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» були проведені успішні транзакції типу видача кредиту під №31183-37414-35893 на суму 5000 грн. 28.01.2021 на картку № НОМЕР_1 RAIFFEISEN BANK AVAL.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №16902-01/2021 від 28.01.2021 за період з 29.01.2021 по 11.08.2021, складеного представником позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 17125 грн. Даний розрахунок підписаний електронним підписом директором ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» Крутько М.О.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано доказів відступлення фактору права вимоги та розміру такої вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 16902-01/2021 від 28.01.2021.

Апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У справі, що переглядається, судом установлено, що договір про надання фінінсового кредиту № 16902-01/2021 від 28.01.2021 року укладено в електронному вигляді, із використанням одноразового ідентифікатора(електронного підпису). За умовами цього договору позикодавець зобов`язувався передати позичальнику 5000 грн на погоджений сторонами строк один місяць. Вказано процентну ставку 2,50% в день та 912,5% річних За таким договором вказано, що відповідач своїм підписом підтвердила, що була ознайомлена з інформацією щодо позикодавця та правил надання коштів на сайті www.zecredit.com.ua.

З матеріалів справи вбачається, що згідно заявки від 03.02.2021 року, відповідачкою було продовжено строк дії договору від 28.01.2021 року на термін 7 днів, та укладено додаткову угоду, котрі також були підписані шляхом накладення електронного підпису.

Договір про надання фінансового кредиту №16902-01/2021 від 28.01.2021 року та додаткова угода від 03.02.2021 року укладений між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 в електронному вигляді та підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання нею одноразового ідентифікатора. За умовами такого договору та додатку до нього позикодавець зобов`язувався передати позичальнику 5000 грн на погоджений сторонами строк 7 днів, тобто до 03.02.2021 року та в доадктковій угоді продовжено строк виконання договору ще на 7 днів Вказано процентну ставку в день та за надстрокове користування кредитом. За таким договором вказано, що відповідач своїм підписом підтвердила, що була ознайомлена з інформацією щодо позикодавця та правил надання коштів на сайті www.zecredit.com.ua. Крім того, ОСОБА_1 із застосуванням електронного підпису підписала інформацію про умови кредитування та орієнтовану вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування.

З розрахунку заборгованості зробленого позивачем вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з 28.01.2021 по 11.08.2021 не сплачувала позивачу отримані нею кошти.

Електронні оригінали вищевказаних договорів знаходяться у позивача, про що було зазначено в додатках до позовної заяви.

Вирішивши здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суд першої інстанції вважав докази у матеріалах справи достатніми для прийняття рішення.

Крім того, відповідач, отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою, із клопотанням про витребування оригіналів електронних доказів до суду не зверталася.

Відповідно до умов кожного з договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні кредитних договорів. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайтах первісних кредиторів подала заявки на отримання позики та кредитних коштів за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики та кредитів, після чого первісні кредитори надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразові ідентифікатори у вигляді смс-коду, які заявник використала для підтвердження підписання вищевказаних договорів позики та кредитних договорів.

Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідача договори позики та кредитні договори не були б укладені сторонами, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Всупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, а також виконання інших зобов`язань в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами, відповідачем ОСОБА_1 , належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підтвердження позовних вимог посилається на ті обставини, що 11.08.2021 року за договором факторингу № 11082021 ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передано право кредитної вимоги позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ», а відповідно до додатку до такого факторингу позивачем набуто право кредитної вимоги за кредитним договором №16902-01/2021 в розмірі 17125,00 грн, з яких 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 12125 грн - сума заборгованості за відсотками.

З розрахунку заборгованості зробленого позивачем вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з 28.01.2021 по 11.08.2021 не сплачувала позивачу отримані нею кошти.

Згідно п 3.3. договору факторингу ціна продажу за Договором становить 2 490 710,12 грн, що включає в себе:

1)Реєстр Боржників № 1 1 224 312,25 грн

2)Реєстр Боржників № 2 1 266 397,87 грн.

Згідно п. 3.4. вказаного договору, фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п. 3.3. усього договору, протягом 3 робочих днів з моменту передачі по акту прийому передачі реєстру Боржників, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів.

Також з матеріалів справи вбачається, Акт прийому-передачі реєстру Боржників зо Договором Факторингу № 11082021 від 11.08.2021 року.

Позивачем до матеріалів справи було долучено Реєстр Боржників № 2, з якого вбачається, що Товариство отримало право вимоги отримання кредитних коштів від ОСОБА_1 договір № 16902-01/2021 (а.с.80-83), а тому висновок суду першої інстанції та посилання відповідачки, що позивачем не було належним чином підтверджено право вимоги, спростовується наявними доказами в матеріалах справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

Окрім того, відповідач жодним чином не оспорювала укладання кредитного договору з ТОВ «Фінінсова компанія «Інвеструм» та укладений договір факторингу.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

Договори, укладені між відповідачем ОСОБА_1 та первісним кредиторам, договір факторингу укладений між первісним кредиторам та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів

Суд не звернув увагу на те, що позичальник не виконує умови кредитних договорів ні первісним кредиторам, ні новому кредитору.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Указане не враховано судом першої інстанцій під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитними договорами, а відтак рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог повністю.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2 481 грн, а також судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 721,50 грн, всього: 6 202,50 грн.

Керуючись статтями 141,367,374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованість за кредитним договором № 16902-01/2021 року в розмірі 17 125 (сімнадцять тисяч сто двадцять п`ять) гривень, яка складається з:

5000,00 (п`ять тисяч) гривень - заборгованість за основною сумою боргу.

12125,00 (дванадцять тисяч сто двадцять п`ять) гривень - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () судовий збір у розмірі 6 202 (шість тисяч двісті дві) гривні 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська