ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року

м. Черкаси

справа № 705/2860/22 провадження № 22-ц/821/585/23 категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бородійчука В.Г.,

суддів: Гончар Н.І., Нерушак Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача - адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

28 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона з відповідачем по справі ОСОБА_2 з 18 лютого 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, питання щодо розірвання якого на цей час вирішується у іншому позовному провадженні.

Від цього шлюбу мають трьох спільних неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні.

Оскільки нинішні матеріальні та духовні потреби неповнолітніх дітей вимагають значних матеріальних витрат, їй одній важко задовольняти їх лише за власний рахунок. Вважає, що відповідач, як батько, теж має брати повноцінну участь у вихованні та утриманні їх дітей до досягнення ними повноліття. У зв`язку з чим вимушена ставити перед судом питання про примусове стягнення з нього аліментів, як з працездатної особи.

Вважає, що розмір аліментів в сумі 3 000 грн. на кожну дитину щомісячно буде достатнім та необхідним, щоб забезпечити гармонійний розвиток дітей, є близьким до рекомендованого та вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти у такому розмірі.

Просила суд ухвалити рішення, яким з дня пред`явлення позову стягувати з ОСОБА_2 на її користь, аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 9 000 грн. (по 3 000 грн. на кожну дитину), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць та покласти на відповідача судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: дочок ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в розмірі 4 500 грн., тобто по 1 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28 липня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду мотивоване тим, що під час розгляду справи судом було достовірно встановлено, що між сторонами було укладено шлюб у якому народилося троє дітей. У зв`язку із певними обставинами подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і поставили питання про розірвання їх шлюбу.

Оскільки позивач несе витрати як на своє утримання та на утримання трьох спільних з відповідачем неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що і на відповідача також покладений обов`язок по утриманню дітей для забезпечення належного розвитку та умов їх проживання.

Так як позивач наполягав на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що відповідач займається додатковими заробітками, проти чого не заперечував і сам відповідач, суд відповідно до ст. 184 СК України дійшов висновку, що розмір аліментів на утримання дітей має бути стягнутий в твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до вимог ст. 182 СК України, врахував стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Із врахуванням всіх обставин справи, визначений судом розмір 1 500 грн. на кожну дитину на думку суду буде достатнім та необхідним розміром для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив його в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі просив скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 січня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 3 000 грн. по 1 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи, суд не врахував, що аліменти на утримання дитини присуджуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина. На момент розгляду справи, старша дочка сторін у справі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає разом з матір`ю, а проживає з батьками відповідача з серпня 2022 року, що встановлено довідкою Ладиженської сільської ради.

За таких обставин, стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 не буде забезпечувати інтереси дитини, так як вона перебуває на утриманні відповідача та під наглядом батьків відповідача, а позивачка в свою чергу не надає кошти на її утримання.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_1 зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду. ОСОБА_1 зазначила, що старша дочка, якій виповнилося 16 років зареєстрована за адресою позивачки, однак дійсно з серпня 2022 року проживає у батьків відповідача. Проживання з батьками відповідача не виключає встановленого законом обов`язку як матері так і батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідачем не доведено, що позивач не надає матеріальну допомогу на утримання старшої дочки.

З урахуванням вищевикладеного, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, при його ухваленні судом було встановлено всі обставини справи та надано належну оцінку доказам.

Відповідь на відзив

У відповіді на відзив, що надійшов від представника ОСОБА_2 - адвоката Кушнеренко Т.В. зазначено, що доводи, приведені у відзиві на апеляційну скаргу є необґрунтованими і не являються такими, що дають підстави для залишення рішення суду без змін.

Аліменти - це щомісячні виплати на утримання дитини від того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Позивач підтвердила ту обставину, що дитина не проживає разом з нею, а факт реєстрації за однією адресою не є підставою для стягнення аліментів на її користь у відповідності до статті 181 ЦПК України.

Крім того, до відповіді на відзив додано належним чином завірену характеристику ОСОБА_3 учениці 11-А класу Ладиженського ліцею Ладиженської сільської ради Уманського району Черкаської області з якої вбачається, що саме батько приділяє належну увагу вихованню доньки та підтримує постійний зв`язок з ліцеєм.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено категорії справ, що відносяться до малозначних.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Підстав для застосування положень ч.3 ст.369 ЦПК України встановлено не було.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Апеляційний суд створив учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Результат аналізу вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 7), виданого Колодистенською сільською радою Уманського району Черкаської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 18 лютого 2006 року, актовий запис про шлюб № 2. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_6Сторони у справі не заперечили тієї обставини, що на момент розгляду справи про стягнення аліментів шлюб між сторонами не розірвано, однак питання щодо розірвання шлюбу вирішується в іншому позовному провадженні.

Також, судом було встановлено, що сторони у справі мають дітей:

-дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Королівською сільською радою Макарівського району Київської області, актовий запис № 12 (а.с. 9);

-дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Колодистенськогю сільською радою Уманського району Черкаської області (а.с. 11);

-дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Колодистинською сільською радою, Уманського району Черкаської області, актовий запис № 7 (а.с. 12).

Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог зазначила, що всі діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні дітей та не забезпечує їх матеріальними потребами, відтак є всі підстави для стягнення з нього на користь позивача аліментів.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач ОСОБА_2 вказав, що старша дочка хоч і зареєстрована за адресою позивача, однак з нею не проживає, а проживає разом з батьками відповідача (у баби та діда), відтак позивач безпідставно просить стягнути на свою користь аліменти на утримання старшої дочки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також вказав, аналогічні обґрунтування, приведені ним у відзиві на позовну заяву та зазначив, що суд першої інстанції встановивши ту обставину, що старша дочка дійсно проживає у його батьків, перебуває на його утриманні, а тому суд безпідставно стягнув з нього аліменти на користь позивача.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не проживає разом з відповідачем у шлюбі та несе витрати на утримання дітей, тому ОСОБА_2 як батько дітей також зобов`язаний надавати допомогу в їх утриманні, відтак з нього на користь позивача підлягають стягненню аліменти у визначеному судом розмірі.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як вбачається з матеріалів справи, дочка сторін ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 і на момент розгляду справи про стягнення аліментів їй виповнилося 16 років. У відповідності до положень ст. 29 ЦК України та ст. 160 СК України вона самостійно визначила місце проживання разом з дідом та бабою відповідача за адресою АДРЕСА_1 .

Дана обставина підтверджується Актом № 373/13-18/1319 від 21 жовтня 2022 року (а.с. 34), складеного комісією у складі старости села Колодите Пишною Н.В. , спеціаліста ЦНАП виконавчого комітету Ладижинської сільської ради Чернеча Л.В. та в присутності трьох свідків, а також довідкою Ладижинської сільської ради № 374/13-18/1319 від 21 жовтня 2022 року (а.с. 35).

Крім того, позивач ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу також підтвердила ту обставину, що старша дочка з серпня 2022 року з нею не проживає, а проживає разом із дідом та бабою відповідача у селі Колодисте Уманського району Черкаської області. Однак, зазначила, що старша дочка зареєстрована за однією адресою з позивачем, а проживання її з батьками відповідача не виключає стягнення аліментів на її користь з відповідача.

Суд апеляційної інстанції враховує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частини друга та третя статті 11 Закону про охорону дитинства).

Згідно із статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно практики ЄСПЛ оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів. Залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. Але надзвичайно важливими є врахування найкращого інтересу дитини. При визначенні найкращого інтересу дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (Mamchur v. Ukraine, заява № 10383/09, п. 100), від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (M. S. v. Ukraine, заява № 2091/13, п. 76)).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути приділена найкращим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі Хант проти України (Hant v. Ukrainе, заява № 31111/04, п. 54)).

Із відзиву на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_1 зазначено, що мати відкрила на ім`я старшої дочки рахунок для перерахування коштів на її утримання, однак кошти повертаються без отримання останньою. Доводи ОСОБА_1 про те, що кошти не отримуються дочкою за вказівкою батьків відповідачів не підтверджені ніякими доказами у розумінні положень параграфу 1 (Основні положення про докази) Глави 5 ЦПК України (докази та доказування), а тому визнаються судом апеляційної інстанції як необгрунтованими. Разом з тим, в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 вказав, що він забезпечує належне утримання дочки ОСОБА_3 , яка проживає в його батьків, та забезпечує гармонійний розвиток дитини. Позивачка не спростувала таких доводів та не довела, що самостійно утримує страшу дочку чи надає кошти на її утримання.

Виходячи із встановлених обставин у конкретній справі, що є предметом перегляду суду апеляційної інстанції, колегія суддів враховуючи, що факт проживання старшої дочки ОСОБА_3 у батьків відповідача є підтвердженим, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що підстави для втручання суду у порядок, який фактично склався між сторонами у справі і який відповідає інтересам дитини, відсутні. Розмір стягнутих аліментів та допущення негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць у справі сторонами не оскаржується.

З урахуванням предмета цього спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, де саме проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Стягнення аліментів з їх платника (відповідача) на отримувача (позивача), коли дитина не проживає з отримувачем аліментів, суперечить цільовому призначенню аліментів, за яких утримується дитина. При цьому існує порушення як прав дитини на отримання цих платежів, так і майнових прав платника аліментів.

Оцінюючи інтереси сторін з точки зору забезпечення їх справедливого балансу, апеляційний суд враховує, що міркування дотримання мінімальних інтересів неповнолітньої дитини на отримання гарантованого законом забезпечення переважають над інтересами позивача, що мають істотне значення.

Згідно висновку Верховного Суду, приведеного у постанові від 04 вересня 2019 року за наслідками розгляду справи № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зазначено, що аліменти - це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У такому аспекті доведенню підлягають обставини, з ким проживає дитина.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 76 ЦПК України , доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статей 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, з урахуванням доводів апеляційної скарги, однією з обставин для встановлення правильного вирішення спору, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Національне законодавство наділяє правом на стягнення того з батьків, з ким проживає дитина. У разі, якщо дитина не проживає з батьками, то звернутися до суду може інший законний представник. Так само аліменти може стягувати відповідний інтернатний заклад або дитячий будинок сімейного типу, який виконує функцію опікуна щодо дитини.

При цьому, умовою стягнення аліментів на неповнолітню дитину є проживання дитини разом з особою, яка просить присудити їй аліменти. Якщо ця умова не дотримана, то відповідно в особи немає права на стягнення аліментів.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду до скасування в частині стягнення аліментів та судового збору з прийняттям постанови в цій частині про часткове задоволення позову.

В частині допущення негайного виконання рішення суду про стягнення суми платежу за один місць, рішення суду підлягає залишенню без змін.

У відповідності до вимог ч. 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області було стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992 грн.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в даній категорії справ, а при подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено до суду 1 488 грн. судового збору, тому він підлягає компенсації особі, що подає апеляційну скаргу за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Після проведення взаєморозрахунку сплачених коштів, колегія суддів приходить до висновку, що за наслідками розгляду справи ОСОБА_2 підлягає компенсація 496 грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору (1 488 грн. - 992 грн. = 496 грн.).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є доведеними, підтверджуються матеріалами справи та висновками апеляційного суду, викладеними в його постанові.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в частині стягнення аліментів та судового збору скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , рнокпп НОМЕР_6 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, тобто по 1 500 (одній тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 28 липня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 496 грн. за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 03 травня 2023 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Н.І. Гончар

Л.В. Нерушак