Справа № 502/1569/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

при секретарі Нанєвої А.В.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, після смерті її матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, а саме на 1/12 частку житлового будинку в АДРЕСА_1 , належної спадкодавцю. Правовстановлюючі документи на будинок відсутні. У зв`язку з чим звернулася до суду з вказаним позовом.

Просить суд встановити факт належності 1/12 частки житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 спадкодавцю ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за позивачкою право власності на 1/12 частку вказаного спірного житлового будинку, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги визнали.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , мати позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про народження позивачки.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно належне останній, зокрема й на 1/12 частку житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

Встановлено, що вказаний спірний житловий будинок належав батькам позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності за №2304 від 01.02.1970, що випливає з Договору дарування від 29.04.1987, (вказаний правовстановлюючий документ загублено при житті спадкодавців).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька позивачки, його частку у вказаному спадковому майні успадкували позивачка та його дружина, мати позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 19.02.1987, зареєстрованого під №256.

Відповідно до Договору дарування від 29.04.1987 мати позивачки ОСОБА_2 подарувала 2/3 житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 зятю дарувальниці, та ОСОБА_5 сину дарувальниці та брату позивачки.

Брат позивачки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та його частку, а саме 1/3 згаданого спірного житлового будинку, прийняла проте не оформила мати померлого та позивачки у справі ОСОБА_2 , після смерті якої, вказану частку успадкувала позивачка, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 18.03.2021, зареєстрованого в реєстрі за №338.

Водночас, 1/12 частку житлового будинку, яка залишилась та належна на праві власності ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка успадкувати не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірне спадкове майно.

Вище встановлене цілком підтверджується зазначеними письмовими доказами, а також копією спадкової справи №100/2020, зведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому, відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, його положення застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, крім того, згідно з п. 5 прикінцевих та перехідних положень цього ж Кодексу, правила книги шостої (Спадкове право) ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності.

Також згідно з ч. 1 ст. 5 цього ж Кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 померла до набрання чинності ЦК України від 16 січня 2003 року, у спірних правовідносинах необхідно керуватися положеннями ЦК України (в редакції 1963 року).

Нормами статті 524 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР 1963 року позивачка відноситься до спадкоємців першої черги.

Зі свідоцтва про право на спадщину від 18.03.2021, виданого позивачці на майно померлої ОСОБА_2 , вбачається, що позивачка, на підставі ст. 529 ЦК Української РСР 1963 року, спадщину прийняла.

Також, відповідно до ч.1 ст. 6 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлено перелік способів захисту цивільних прав шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов`язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом.

Тобто, за змістом ст.6 ЦК України (в редакції 1963 року) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Таким чином, у судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження факт, що позивачка є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, яка в свою чергу спадщину прийняла, спадкодавцю на праві власності належала 1/12 частка у вищенаведеному спірному нерухомому майні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки.

Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності 1/12 частки житлового будинку, розташованого в в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/12 частку житлового будинку, розташованого в в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Березніков