Провадження № 22-ц/812/1159/23 Суддя першої інстанції Афоніна С.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 жовтня 2023 року м. Миколаїв Справа № 490/7245/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Богуславській О.М.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник - ОСОБА_2 , на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2023 року, постановлену під головуванням судді Афоніної С.М., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та зобов`язання вчинити певні дії.

Доводи позову обґрунтовувала тим, що вона є донькою пенсіонера ЗСУ ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року у справі № 400/1100/22, яке набрало законної сили, зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести ОСОБА_4 перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року, обчисленого на підставі довідки Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про розмір грошового забезпечення № 9/1/3713 від 17 грудня 2021 року з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та провести виплати за перерахованою пенсією, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Рішення суду набрало законної сили, внаслідок цього виникла заборгованість з виплати пенсії перед ОСОБА_4 за період з 01 квітня 2019 року по 01 квітня 2022 року.

07 липня 2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з письмовою заявою щодо надання розрахунку по пенсії ОСОБА_4 , яка виникла на виконання зазначеного рішення Миколаївського окружного адміністративного суду.

Листом відповідача від 21 липня 2023 року № 14157-13609/У-02/81400/23 позивачу було відмовлено у наданні розрахунку існуючої суми заборгованості з посиланням на те, що підстави у нарахуванні суми заборгованості пенсії відсутні, тому що спадкодавець помер до прийняття рішення суду. При цьому відповідач послався на статтю 1219 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що особисті немайнові права та права на пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом не входять до складу спадщини.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69334924 від 29 червня 2022 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 69423465, номер у нотаріуса 21/2022, в якому зазначено спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 березня 2023 року приватним нотаріусом Ященко К.Л. оформлено Свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначено спадкодавцем ОСОБА_4 , а спадкоємцем ОСОБА_1

10 травня 2023 року приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ященко К.Л. звернулась з письмовим зверненням до головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про надання інформації про наявність та суму недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_4 .

Листом від 17 травня 2023 року № 1400-0404-8/32162 головне Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повідомило приватному нотаріусу, що суми пенсії, що підлягають виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини й виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме пенсію, яка належала її батькові, ОСОБА_4 , на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року у справі № 400/1100/22, за період з 01 квітня 2019 року по 01 квітня 2022 року, згідно довідки Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 9/1/3713 від 17 грудня 2022 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була ним одержана за життя. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплатити ОСОБА_1 пенсію, яка належала її батькові, ОСОБА_4 , та нарахована на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року у справі № 400/1100/22, за період з 01 квітня 2019 року по 01 квітня 2022 року, на підставі довідки Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 9/1/3713 від 17 грудня 2022 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була ним одержана за життя.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за вищезазначеним позовом.

Ухвала суду мотивована тим, що відповідно до покладених завдань і функцій ПФУ є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

За вказаною позовною вимогою між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії і повинен розглядатись в порядку КАС України.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, де посилаючись на необґрунтованість зазначеної ухвали, просила її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права.

У цьому випадку право вимоги у зазначений спосіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад.

Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, яка забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною 1 статті 52 Закону України № 1058-IV та частиною 1 статті 61 Закону № 2262-XII, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частина 2 статті 52 Закону № 1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 протягом 6 місяців після смерті та отримання свідоцтва про смерть батька не зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській для отримання відповідних сум пенсії.

У такому разі, у силу частини 3 статті 52 Закону № 1058-IV, сума пенсії, що належала ОСОБА_4 і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини, та орган Пенсійного фонду не здійснює виплату недоодержаної пенсії у порядку частини 1 статті 52 Закону № 1058-IV, частини 1 статті 61 Закону № 2262-XII.

Вказаний висновок сформований в постанові Верховного Суду від 06 квітня 2022 року у справі № 200/10136/20-а.

Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за заповітом як спадкоємця першої черги після смерті батька призначеної, але невиплаченої пенсії спадкодавця в зв`язку з невиконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду.

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в листі № 14157-13609/У-02/8-1400/23 від 21 липня 2023 року підтверджує факт набрання законної сили рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 400/1100/22 від 04 травня 2022 року, проте перерахунок пенсії ОСОБА_4 не проведено в зв`язку з його смертю. Не проведення перерахунку пенсії відповідач обґрунтовує тим, що пенсія померлого являється особистими немайновими правами, які не входять до складу спадщини.

Зазначене вказує на те, що визнання факту набрання законної сили рішення суду підтверджує факт виконання вимог рішення суду, а факт ненадання відомостей про суму заборгованості по перерахунку пенсії пояснюється лише невизнанням боргу по пенсійним виплатам, правом спадкоємців на отримання боргу в порядку спадкування.

Сама собою участь у спорі Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Отже спір у цій справі не має публічно-правового характеру, а тому, не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

На день слухання справи відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

25 жовтня 2023 року від третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи без її участі, а 30 жовтня 2023 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача. З огляду на зазначені обставини, апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З доводів позовної заяви встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року у справі № 400/1100/22, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, провести перерахунок пенсії ОСОБА_4 за період з 01 квітня 2019 року, обчисленого на підставі довідки Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 17 грудня 2022 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та провести виплати за перерахованою пенсією, з урахуванням раніше здійснених виплат. Рішення набрало законної сили 06 червня 2022 року, але ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , тобто до набрання рішення законної сили.

Позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з чим звернулась до приватного нотаріуса щодо прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4

ОСОБА_1 та приватний нотаріус ММНО Миколаївської області Ященко К.Л. звернулись до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявами про надання інформації про наявність та суми недоодержаної за життя пенсії (інших соціальних виплат) ОСОБА_4 .

Однак листами заступника начальника Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надано відповідь щодо припинення нарахування пенсії ОСОБА_4 з 01 травня 2022 року, у зв`язку із його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 та оскільки рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 травня 2022 року у справі № 400/1100/22, набрало законної сили після його смерті, перерахунок пенсії не проводився, надати розрахунок заборгованості за рішенням суду неможливо.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пунктів 1,2 частини 1 статті 4 КАС України, 1) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; 2) публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом та за законом (стаття 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом про захист своїх спадкових прав після смерті свого батька як спадкоємець першої черги за законом, зазначивши, що, на її думку, незаконними діями Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області порушено її спадкові права на пенсію батька з урахуванням перерахунку, розміру пенсії визначеного судовим рішенням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголосила, що вона звернулася до суду з метою захисту власних прав та інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини 2 статті 16 ЦК України).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Оскільки за своїм характером спори щодо визнання права власності на спадкове майно є цивільно-правовими, ЦПК України не визначає обмежень щодо розгляду таких спорів між фізичною і юридичними особами в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з огляду на предмет позову та характер спірних правовідносин апеляційний суд вважає, що спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу, а встановлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про належність цього спору до юрисдикції адміністративних судів України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України у випадку порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ухвала суду першої інстанції, яка перешкоджає провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2023 року були порушені норми процесуального права, що призвели до ухвалення помилкового судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі та порушує права заявника на гарантії захисту у суді своїх інтересів, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, а саме вирішення питання про відкриття провадження у справі, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, зазначене судове рішення слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено: якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що справу необхідно направити до суду першої інстанції, апеляційний суд не здійснює розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник - ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 вересня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 01 листопада 2023 року.