Провадження № 2/554/4764/2023
У Х В А Л А

про залишення без руху

27 березня 2023 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Гольник Л.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , подану через представника адвоката Кущ Юрія Олексійовича до ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-

в с т а н о в и в:

15.12.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом, поданим адвокатом Кущ Ю.О., до Московського районного суду м. Харкова до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, в якому просила стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 313,80 грн. за проданий неякісний товар, 50 000 грн. моральної шкоди, судові витрати в розмірі 291,30 грн.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова Майстренко О.М. від 05.02.2021 відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи вказана цивільна справа розподілена на суддю Октябрського районного суду м.Полтави Гольник Л.В.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно ч. 1 ст. 42 ЦК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Разом з тим, у заяві про захист прав споживача з якою ОСОБА_1 звернулась до суду, відповідачем зазначено фізичну особу ОСОБА_2 , водночас у прохальній частині позову позивач просить стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , але підтверджень того, що відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем суду не надано.

До того ж, згідно зі ст. 9 ЦПК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» цивільне судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, застосування положень частини четвертої статті 9 ЦПК України стосується випадків усного спілкування учасника судового процесу в межах судового засідання, вказані приписи не можуть бути застосовані при складенні процесуальних документів, зокрема, позовних заяв.

Відповідно до ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

Частиною 1 статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» визначено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 (справа №1-6/99) положення частини першої статті 10 Конституції України, за яким «державною мовою в Україні є українська мова», треба розуміти так, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

З огляду на зазначене, позовна заява повинна бути викладена державною (українською) мовою.

Аналогічні по суті висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 761/42431/17; від 14 вересня 2021 року у справі № 522/21531/19; від 20 вересня 2021 року у справі № 265/1998/21; від 23 листопада 2021 року у справі № 372/3444/20; від 02 грудня 2021 року у справі № 212/3240/20 тощо.

Згідно з частинами 3, 4 ст.14 Закону України «Про засади державної мовної політики», сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам ч. 3 ст. 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Особам, що беруть участь у розгляді справи в суді, забезпечується право вчиняти усні процесуальні дії (робити заяви, давати показання і пояснення, заявляти клопотання і скарги, ставити запитання тощо) рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам ч.3 ст.8 цього Закону, надаються послуги перекладача з регіональної мови або мови меншини (мов), у разі їх необхідності.

Отже, Законом встановлено вимоги, відповідно до яких сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. При цьому, законом надано можливість особі, яка не володіє мовою, якою здійснюється цивільне судочинство, користуватися рідною мовою або мовою, якою вона володіє, завдяки залученню до справи перекладача, а тому відсутні підстави вважати, що така особа обмежена у правах та буде позбавлена судового захисту.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є громадянкою України, проживає та зареєстрована на території України, а тому звернення до суду повинно здійснюватися державною мовою.

Разом з тим, в порушення вказаних вимог, позовна заява складена ОСОБА_1 російською мовою.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.185, 187 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , подану через представника адвоката Кущ Юрія Олексійовича до ОСОБА_2 про захист прав споживачів залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позов вважається неподаним і повертається позивачу.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Гольник