Справа № 146/510/23
Провадження № 22-ц/801/1794/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 рокуСправа № 146/510/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Якименко М. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 30 червня 2023 року у смт. Томашполі суддею цього суду Пилипчуком О.В., дата складання його повного тексту 03 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (далі АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз») звернулось до суду із зазначеним позовом, у якому просило стягнути на його користь із ОСОБА_1 заборгованість за послуги розподілу природного газу у розмірі 14 219,85 грн.

Позов мотивований тим, що відповідач є споживачем та отримувачем послуги з розподілу природного газу в розумінні Законів України «Про ринок природного газу» та «Про житлово-комунальні послуги». Будинок ОСОБА_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 газифікований та приєднаний до газорозподільної системи АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз», в зв`язку із чим в Автоматизованій системі обліку споживання і розрахунків (базі абонентів) на нього відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . ОСОБА_1 здійснює фактичний відбір газу, однак своїх обов`язків по оплаті наданих її послуг з розподілу природного газу належним чином не виконує, у зв`язку з чим у неї перед позивачем виникла заборгованість з січня 2020 року по лютий 2023 року у вказаному вище розмірі.

Пославшись на викладене, АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» просило його вимоги задовольнити.

30 червня 2023 року рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» заборгованість за послуги розподілу природного газу в сумі 14 219,85 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат щодо судового збору.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити. Зокрема скаржник посилається на те, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу, а тому відсутні підстави для висновку, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем та придбаває природний газ для забезпечення власних побутових потреб. Позивачем в порушення ст. 84 ЦПК України подано тільки довідку про фінансовий стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу, а інші докази, в яких могли бути зафіксовані помісячні показники лічильника, суду не надані.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач зазначив, що оскаржуване відповідачем рішення вважає законним, а тому просить апеляційний суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, указуючи таке: наявні у матеріалах справи докази підтверджують заявлений розмір заборгованості; користуючись природним газом, відповідач прийняла оферту, натомість підписання двосторонньої угоди про надання послуг розподілу природного газу законом не передбачено; ОСОБА_1 не надано доказів того, що вона зверталась до позивача із вимого щодо припинення надання послуги розподілу природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки про фінансовий стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу на ім`я ОСОБА_1 як на побутового споживача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Будинок побутового споживача розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Лічильник типу METRIX G4, серійний номер 01220367. За період з січня 2020 року по березень 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 14 219,85 грн. Указана довідка містить підпис фахівця з адміністративної діяльності ОСОБА_2 та відтиск печатки АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (а.с.19).

23 лютого 2023 року майстром Томашпільської дільниці АТ «Вінницягаз» Вільганюком І.М. видані довідки про фактичний обсяг споживання природного газу за особовим рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_1 , з яких слідує, що об`єм газу для розрахунку становив: за період з 01 жовтня 2019 по 30 вересня 2020 року 2519,79 м. куб. (а.с.22); за період з 01 жовтня 2020 по 30 вересня 2021 року 2384,02 м. куб. (а.с.23); за період з 01 жовтня 2021 по 30 вересня 2022 року 1665,25 м. куб. Дані довідки скріплені печаткою АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» (а.с.20).

17 квітня 2023 року судом першої інстанції отримано витяг Єдиного державного демографічного реєстру №33368, з якого видно, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 39).

09 травня 2023 року Томашпільською селищною радою Тульчинського району Вінницької області видана довідка № 314, у якій зазначено, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_3 , до складу сім`ї якої входять ОСОБА_4 інший с/сп, ОСОБА_5 дочка та ОСОБА_6 дочка (а. с. 50).

Згідно робочого проекту газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 його замовником є ОСОБА_7 (а. с. 70-71)

Також позивачем до позову долучено фотознімки лічильника METRIX G4, серійний номер 01220367, на яких міститься відмітка, що наступна інформація стосується особового рахунку НОМЕР_1 : станом на 23 листопада 2021 року показники лічильника становлять 10847 м. куб.; станом на 13 січня 2022 року 11201 м. куб.; станом на 15 квітня 2022 року 12264 м. куб.; станом на 01 березня 2023 року 13898 м. куб. (а. с. 24-26).

Статтею 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 40 ЗУ «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 19 червня 2017 року № 811 про видачу ліцензії на розподіл природного АТ «Вінницягаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Вінницької області (крім сіл Якушинці і Зарванці Вінницького району, смт. Кирнасівка, сіл Одая, Нестерварка, Федьківка, Дранка, Тиманівка, Клебань, Копіївка, хутір Марково Тульчинського району, сіл Пилипи-Борівські, Калинка Томашпільського району, сіл Сокіл, Моївка, Борівка, хутір Грабовець Чернівецького району, села Махаринці Козятинського району, сіл Бухни, Морозівка Погребищенського району), а також території м. Гайворон Кіровоградської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз».

Укладання договору можливе шляхом вчинення виключно конкретних дій або мовчання, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом (ч. 2 ст. 205 УК України).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з п. 4 ч. 2 розділу 3 глави VI Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ) укладення договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Таким чином, для приєднання до умов договору розподілу та фактичного укладення договору споживачу необов`язково мати підписану заяву приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме:

-сплатити за послуги Оператора ГРМ;

-мати документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно з п. 1 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ доступ суб`єктів ринку природного газу до ГРМ, що на законних підставах знаходиться у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, здійснюється на принципах: забезпечення рівних прав доступу, у тому числі приєднання, до ГРМ відповідно до вимог цього Кодексу; забезпечення Оператором ГРМ належної якості послуг доступу (приєднання) на договірних засадах; забезпечення суб`єктами ринку природного газу критеріїв доступу, визначених розділами V та VI цього Кодексу, та належних розрахунків за надані послуги.

Згідно з п. 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечується цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VІ Кодексу ГРМ.

Згідно з абз. 2 п. 6.6 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Відповідно до пункту 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Частиною 3 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з чинними тарифами.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 638/11589/15-ц.

Суд першої інстанції, встановивши, що між позивачем та відповідачем наявні фактичні договірні відносини, АТ «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» виконало взяті на себе зобов`язання перед відповідачем та надало послуги розподілу природного газу, водночас ОСОБА_1 своїх зобов`язань не виконала та не оплатила послуги розподілу природного газу, чим порушила умови договору, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу, а тому відсутні підстави для висновку, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем та придбаває природний газ для забезпечення власних побутових потреб, є необґрунтованими з огляду на таке.

За умовами п. 4 глави 3 розділу IV Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та Споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання Споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання Споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ). За п. 5 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Матеріалами даної справи підтверджується, що на ім`я ОСОБА_1 як на побутового споживача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , фактичний відбір газу якою здійснюється за адресою: АДРЕСА_1 , те, що вона дійсно споживає природний газ підтверджується довідкою про фінансовий стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу та довідками про фактичні обсяги спожитого природного газу, дані обставини також підтверджуються фотознімками лічильника.

Враховуючи, що АТ «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз» надавало послуги з розподілу природного газу до будинку відповідача, а остання прийняла ці послуги, користуючись природним газом (тобто прийняла оферту), тому наявність двосторонньої підписаної угоди між надавачем та споживачем послуг, яка, на думку ОСОБА_1 , може підтверджувати факт приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу, законом не вимагається. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 зверталась до позивача з вимогою про припинення дії договору про надання послуг розподілу природного газу та того, що вона остаточно припинала користуватись такими послугами.

Згідно висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Твердження скаржника про те, що позивачем в порушення ст. 84 ЦПК України подано тільки довідку про фінансовий стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу, а інші докази, в яких могли бути зафіксовані помісячні показники лічильника, суду не надані, відхиляються апеляційним судом, зважаючи на наступне.

У довідці про фінансовий стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу відображаються щомісячні показники лічильника про обсяг спожитого відповідачем природного газу, зазначено суми, які підлягали до сплати кожного місця відповідачем на користь позивача, а також розмір боргу за кожен місяць з січня 2020 року по лютий 2023 року. Дана інформація сформована згідно даних споживача та під час контрольного зняття показників з лічильника працівниками АТ «Оператор газорозподільчої системи «Вінницягаз». Разом з тим, із довідок про фактичний обсяг споживання природного газу ОСОБА_1 також вбачаються помісячні показники лічильника і об`єм спожитого газу. Наведені документи містять інформацію щодо предмета доказування у даній справі, одержані у встановленому законом порядку, відтак є належними та допустимими доказами у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», який зводиться до обґрунтованості вимог позову у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача.

Всі інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до іншої оцінки доказів, ніж зроблена судом першої інстанції, однак висновків суду не спростовують, а тому відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст.375ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Томашпільського районного суду Вінницької області 30 червня 2023 року без змін.

Понесені відповідачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді Т. Б. Сало

М. М. Якименко