Справа № 643/7931/23
Провадження № 2/643/3343/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач), відповідно до змісту якого просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.03.2019 у справі № 643/726/19 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 на 1/6 частину всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.03.2019 у справі № 643/726/19 з нього стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак в подальшому сімейний стан позивача змінився, оскільки він вдруге одружився і в цьому шлюбі у нього народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також погіршився і матеріальний стан позивача, оскільки у його малолітнього сина ОСОБА_5 виявлено онкологічне захворювання (злоякісне новоутворення сітківки, двустороння ретинобластома) у прогресуючій стадії, наразі він проходить курс лікування у Німеччині, і фактично всі зароблені кошти позивач витрачає на лікування дитини.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2023 відкрито провадження у справі № 643/7931/23, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 02.10.2023 року.

02.10.2023 року розгляд справи було відкладено на 30.10.2023 року.

16.10.2023 року позивач подав до суду додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 30.10.2023 року позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позові.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації його місця проживання: АДРЕСА_1 .

Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була отримана відповідачем 28.08.2023 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи письмовим повідомленням про вручення поштового відправлення з трек-номером 010.

Поштове відправлення з судовою повісткою про виклик відповідача у судове засідання 30.10.2023 року було повернуто органом поштового зв`язку на адресу суду з відміткою «адресат відсутній» (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з трек-номером 672).

Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою.

До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц.

У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

У судовому засіданні 30.10.2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.03.2019 у справі № 643/726/19 стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21.01.2019 року.

10.04.2021 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_6 , і ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_5 .

Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 10.04.2021 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , які наявні в матеріалах справи.

Позивач працює військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_3 , і згідно довідки № 93 від 14.09.2023 його доходи за період з серпня 2022 року по серпень 2023 року склали 623 040, 88 грн., з яких утримано 9 345, 6 грн. податків та 121 408, 30 грн. аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 .

Малолітній син позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хворіє на тяжке онкологічне захворювання (злоякісне новоутворення сітківки, двустороння ретинобластома) у прогресуючій стадії, і наразі проходить курс лікування у Німеччині. що підтверджується наданими позивачем медичними документами, зокрема, випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 15259 від 13.07.2021, магнітно-резонансною томографією від 24.12.2021, протоколом скт дослідження від 28.12.2021, випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 676 від 21.01.2022, випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 1504 від 11.02.2022, рішенням ЛКК № 16 від 22.02.2022, медичним висновком № 16 від 22.02.2022, та медичними документами, виданими лікарнею Німеччини.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Отже, логічний зв`язок обставин, передбачених статтею 192 СК України, з обов`язком утримувати дитину, свідчить, що зміна сімейного стану є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів тоді, коли ці обставини впливають на можливість виплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі.

У даній справі зміна сімейного стану позивача та створення нової сім`ї зумовила появу у нього додаткових утриманців дружини та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, при цьому, страждає тяжким онкологічним захворюванням (злоякісне новоутворення сітківки, двостороння ретинобластома), внаслідок чого знаходиться під медичним супроводом та на постійній медикаментозній терапії, що призвело до появи нових матеріальних зобов`язань у позивача.

Погіршення матеріального стану позивача стало наслідком не зменшення його заробітку або доходу, а викликано появою нових утриманців через зміну сімейного стану, а також необхідністю оплачувати дорого вартісне лікування сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який страдає тяжким онкологічним захворюванням і наразі проходить лікування у Німеччині, що вплинуло на матеріальний стан позивача та можливість сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 у раніше визначеному розмірі.

Зазначене вище вказує на зміну сімейного та матеріального стану позивача як боржника за аліментними зобов`язаннями щодо доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням встановлених обставин даної справи, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.03.2019 у справі № 643/726/19 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 на 1/6 частину всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Разом з цим суд зазначає, що враховуючи доходи позивача, зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання його доньки ОСОБА_7 , на думку суду, не призведе до істотного погіршення умов її життя і не покладе додатковий тягар на її матір, а виходячи із життєвої ситуації позивача, дворічний син якого страждає на тяжке онкологічне захворювання і потребує дороговартісного лікування, таке зменшення є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав малолітньої дитини.

За правилами ст. 191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.03.2019 у справі № 643/726/19 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 на 1/6 частину всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

3. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ).

5. Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ідентифікаційний номер невідомо; АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 02.11.2023 року.

Суддя Н.В. Новіченко