ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» листопада 2023 року

м. Харків

справа № 615/404/23

провадження № 22ц/818/2124/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідачка - приватний нотаріус Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О.,

третя особа - ОСОБА_2 представник третьої особи Власенко В. І.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 24 серпня 2023 року в складі судді Токмакової А.П.

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко Валентини Олександрівни, третя особа: ОСОБА_2 про визнання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії незаконною, зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину, яку в подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 вона подала приватному нотаріусу Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. заяву про відмову від спадщини ОСОБА_3 на користь дочки ОСОБА_4 онуки спадкодавця, яка в свою чергу подала заяву про прийняття спадщини. На підставі поданої ОСОБА_4 заяви нотаріусом зареєстрована спадкова справа № 54/2022, у спадковому реєстрі №69444716.

Зазначила, що 28 грудня 2022 року вона подала нотаріусу заяву, якою відкликала попередньо подану заяву про відмову від спадщини ОСОБА_3 на користь дочки ОСОБА_4 та висловила намір прийняти спадщину. Інших спадкоємців немає. У шлюбі спадкодавиця не день смерті не перебувала.

Вказала, що 28 лютого 2023 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в межах спадкової справи № 54/2022 на частину квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 та надала для цього всі необхідні документи. Однак, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 84/02-31 від 28 лютого 2023 року, з якої слідує, що вона пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини, визначений статтею 1270 ЦК України. Постанова нотаріуса обґрунтована висновком Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21, провадження № 61-8014ск22, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270,1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Вважала, що постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою строк для прийняття спадщини на період воєнного стану продовжено додатково на 4 місяці від строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, на даний час діє, тому відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину є необґрунтованою та незаконною.

Зазначила, що ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Просила визнати незаконною постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 84/02-31 від 28 лютого 2023 року, видану приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у спадковій справі № 54/2022 на частку квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 24 серпня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, визнати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 84/02-31 від 28 лютого 2023 року, видану приватним нотаріусом Дем`яненко В.О. незаконною і зобов`язати видати свідоцтво про право на спадщину.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні ухвали порушено норми процесуального права. Так, не видано в п`ятиденний строк текст повного рішення суду, чим порушено її права. Зазначила, що нотаріусом не було їй роз`яснено про строки прийняття та відмови від спадщини. Звернула увагу на те, що дочкою спадкодавиці є вона ОСОБА_1 , а не ОСОБА_6 , як вказує нотаріус у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Вказала, що 06 липня 2022 року заява ОСОБА_7 не подавалась особисто нотаріусу, оскільки 07 липня 2022 року вона реєструвала шлюб у м. Самбор Львівської області. Оригінали документів для подачі на спадщину після померлої ОСОБА_3 знаходяться у неї. Таким чином ОСОБА_7 необхідних документів для подачі нотаріусу для оформлення спадкової справи не мала і надати їх 06 липня 2022 року не могла, оскільки знаходилась у м. Самборі. Враховуючи дані обставини вона неодноразово подавала клопотання про витребування спадкової справи для огляду в суді, однак клопотання залишилось судом без уваги, що перешкодило об`єктивному розгляду справи та прийняттю згодом неупередженого рішення у справі. Вважала, що мотиви відмови в клопотанні були надуманими та в діях судді Токмакової А.П. є суб`єктивний підхід до справи. Посилалася на те, що зміст матеріалів, наявних у спадковій справі має суттєве значення, оскільки на них базується рішення суду. Зазначила, що нею подано заяви про надання копії аудіозапису судових засідань, але станом на 18 вересня 2023 року їх так і не надано, у зв`язку з чим вона позбавлена права надати свої зауваження. Вказала, що наразі постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» є чинною.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти того, що заяву про відмову від заяви про відмову від спадщини на користь дочки вона подала за межами строку для прийняття спадщини.

В свою чергу приватний нотаріус Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В. О. та представник третьої особи заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали судове рішення законним та обґрунтованим.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 відмовилася від спадщини, тому підстав для задоволення її позову не вбачається.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є матір`ю позивачки ОСОБА_8 , яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с.8,9,108,109).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с.7,107).

06 липня 2022 року ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини на користь своєї дочки ОСОБА_4 рідної онуки спадкодавиці, що зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за 2022 рік за №120. На підставі заяви нотаріусом заведено спадкову справу №54/2022 у спадковому реєстрі № 69444716. Заява подана у відповідності до статей 1270, 1273 ЦК України в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини.

06 липня 2022 року до нотаріуса подала заяву ОСОБА_4 рідна онука спадкодавиці про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відмовою від спадщини на її користь дочки спадкодавці. Заява зареєстрована у журналі реєстрації вхідної кореспонденції за 2022 рік за №144/02-14, в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2022 рік за №121 та подана у відповідності до статей 1269, 1270 ЦК України в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з даних свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 07 липня 2022 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_10 , після чого вона змінила прізвище на « ОСОБА_5 », актовий запис № 158 (а.с.33,45).

28 грудня 2022 року ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву, в якій вказала, що відкликає свою заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_3 на користь дочки ОСОБА_4 онуки спадкодавці та приймає спадщину після смерті ОСОБА_3 (а.с.11,111).

28 лютого 2023 року ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 та надала необхідні документи (а.с.14).

Постановою приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 84/02-31 від 28 лютого 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , так як вона у встановлений законом, а саме статті 1270 ЦК України, строк відмовилась від спадщини на користь своєї дочки ОСОБА_4 рідної онуки спадкодавиці (а.с.12-13,112-113).

Матеріали справи містять копію відповіді Міністерства юстиції України № 56390/Т-10793/37.1 від 05 травня 2023 року, в якій зазначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Проте, з урахуванням постанови Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 Міністерством юстиції України підготовлені зміни до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 164 для удосконалення правового регулювання відповідних відносин. Наразі постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 164 є чинною (а.с.64,119).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (статті 50 Закону України «Про нотаріат»).

Порядок правового регулювання діяльності органів та посадових осіб нотаріату в Україні визначено Законом України «Про нотаріат».

Частиною 1 статті 1 Законом України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Тлумачення статті 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта.

Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ з посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Закон України «Про нотаріат» поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти.

Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений частиною 3 статті 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій визначено статтею 49 Закону України «Про нотаріат» і він не є вичерпним.

За наявності умов, передбачених статтею 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

У відповідності до частини 2 статті 50 Закону України «Про нотаріат», право на оскарження нотаріальної дії чи акта або відмови у її вчиненні, має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно з підпунктом 4.12 пункту 4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Пунктом 4.14. Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину визначено, що нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Згідно з статтею 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Таким чином, підставами для визнання нотаріальної дії незаконною є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури здійснення нотаріальної дії.

Постановою приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 84/02-31 від 28 лютого 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , так як вона у встановлений законом, а саме статтею 1270 ЦК України, строк відмовилась від спадщини на користь своєї дочки ОСОБА_4 рідної онуки спадкодавця, а із заявою про відкликання своєї відмови від спадщини звернулася з пропуском строку встановленого статтею 1270 ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилалася на постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою строк для прийняття спадщини на період воєнного стану продовжено додатково на 4 місяці від строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, на даний час діє, тому відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину є необґрунтованою та незаконною.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (стаття 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (частина 1 статті 1273 ЦК України).

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (частина 6 статті 1273 ЦК України).

Згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Однак правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України.

Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.

Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22), від 21 червня 2023 року у справі № 175/1404/19 (провадження № 61-5707св23), від 16 серпня 2023 року у справі № 520/15620/17 (провадження № 61-8414св23).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому строк для прийняття спадщини відповідно до статті 1270 ЦК України, який є присічним, закінчився 24 вересня 2022 року.

06 липня 2022 року ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про відмову від спадщини на користь своєї дочки ОСОБА_7 рідної онуки спадкодавиці.

У свою чергу, із заявою про відкликання своєї відмови про прийняття спадщини та прийняття спадщини ОСОБА_1 звернулася 28 грудня 2022 року, що свідчить про пропуск нею строку, встановленого для прийняття спадщини.

Виходячи з наведеного колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що постанова приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 84/02-31 від 28 лютого 2023 року винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Факт відкриття спадкової справи нотаріусом, не може свідчити про прийняття ОСОБА_1 спадщини, оскільки повноваження щодо поновлення строку на прийняття спадщини надані виключно суду у відповідності із частиною третьою статті 1272 ЦК України.

Колегія суддів також зазначає, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Доводи ОСОБА_1 про те, що нотаріусом не було її роз`яснено про строки прийняття та відмови від спадщини, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції не було видано в п`ятиденний строк тексту повного рішення суду, чим порушено її права; що нею подано заяви про надання копії аудіозапису судових засідань, але станом на 18 вересня 2023 року їх так і не надано, у зв`язку з чим вона позбавлена права надати свої зауваження; що дочкою спадкодавиці є вона ОСОБА_1 , а не ОСОБА_6 , як вказує нотаріус у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій, не заслуговують на увагу, оскільки нею не вказано, яким саме чином таке порушення вплинуло на її права та інтереси.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що клопотання про витребування спадкової справи для огляду в суді залишилось судом без уваги, що перешкодило об`єктивному розгляду справи, мотиви відмови в клопотанні були надуманими, зміст матеріалів, наявних у спадковій справі має суттєве значення, оскільки на них базується рішення суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ці докази не є належними у даній справі, оскільки не підтверджують позовних вимог та обставин справи, і не входять до предмету доказування.

Викладену в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вимогу щодо зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину, судова колегія не розглядає, оскільки її не заявлено до суду першої інстанції, тоді як частиною 6 статті 367 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Аналізуючи обсяг дослідження доводів заявниці та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання обґрунтованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду, зводяться до незгоди з ним та необхідності здійснення переоцінки встановлених фактичних обставин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 24 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 09 листопада 2023 року.