Ухвала

27 березня 2023 року

м. Київ

справа № 201/16791/15-ц

провадження № 61-3625ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: головний державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кузьмишин Едуард Миколайович, Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кузьмишина Едуарда Миколайовича щодо проведення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, скасування розрахунку заборгованості по аліментам, зобов`язання посадової особи Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) провести перерахунок заборгованості по сплаті аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2022 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними розрахунки заборгованості по аліментам ОСОБА_1 , складені у виконавчому провадженні № 58431041 головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кузьмишиним Е. М. № 4652/10 від 12 листопада 2019 року, № 4652/10 від 27 грудня 2019 року, № 4652/10 від 24 січня 2020 року, № 4652/10 від 09 квітня 2020 року, № 4652/10 від 27 липня 2020 року, № 1849/10 від 21 жовтня 2020 року та № 1849/10 від 02 лютого 2021 року в частині нарахування заборгованості по аліментам ОСОБА_1 , виходячи із середньої заробітної плати по місту Києву.

Зобов`язано головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кузьмишина Е. М. або іншу уповноважену особу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у провадження якої перебуває виконавче провадження № 58431041, здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів за виконавчим листом № 201/16791/15-ц виданим Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська 04 вересня 2018 року по виконавчому провадженню № 58431041, виходячи із середньої заробітної плати по Дніпропетровській області, у тій частині, де розрахунок заборгованості по аліментам здійснено, виходячи із середньої заробітної плати по м. Києву.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено.

У березні 2023 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні скарги.

Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України, заявник порушує питання про поновлення цього строку, посилаючись на те, що копію постанови апеляційного суду було отримано 14 лютого 2023 року, на електронну пошту відділу, проте доказів поважності пропуску строку на касаційне оскарження не надає.

Відсутні докази того, що суд апеляційної інстанції у порядку статті 272 ЦПК України не надсилав копію судового рішення на адресу заявника. Крім того, заявник зобов`язаний слідкувати за рухом справи, так як обов`язок подати касаційну скаргу у передбачений статтею 390 ЦПК України строк покладено саме на учасника справи. Отримання судового рішення пізніше може свідчити про штучне збільшення строку для оскарження.

А тому, заявнику необхідно надати докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2022 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним

з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими

і непереборними обставинами. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення,

що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги, не додано документ про сплату судового збору у встановленому розмірі.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору для юридичної особи або фізичної особи-підприємця становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначене положення поширюється на подання апеляційних і касаційних скарг на усі, без винятку, ухвали суду, які підлягають оскарженню, та рішення за наслідками їх перегляду, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв до суду першої інстанції, за результатами розгляду яких постановлено відповідні ухвали.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня

2023 року становить 2 684,00 грн.

Отже, за подання касаційної скарги необхідно сплатити 2 684,00 грн судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або сплачено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДР: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007; ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У порушення вимог частини третьої статті 392 ЦПК України, на електронну пошту Верховного Суду надійшли копії документів на підтвердження повноважень підпису касаційної скарги Печерськоговідділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), проте не скріплені кваліфікованим електронним підписом.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року, залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова